"12" червня 2026 р. Справа № 363/3379/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 червня 2026 року         м. Вишгород
Суддя Вишгородського районного суду Київської області Свєтушкіна Д.А., за участі прокурора Діденко Ю.О. розглянувши в судовому засіданні матеріали, які надійшли з Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч. 2 ст. 172-15 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:
Тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу - начальник відділення психологічної підтримки персоналу лейтенант ОСОБА_1 , будучи військовою службовою особою, у порушення вимог ст.ст. 11, 16, 73 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 165 Кримінально-виконавчого кодексу України, п. 12 Розділу ІІІ «Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 337 від 17.09.2020 року, наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2025 року № 11 «Про здійснення контролю за поведінкою військовослужбовця звільненого від відбування покарання з випробуванням», в умовах особливого періоду, перебуваючи в розташуванні військової частини НОМЕР_2 , яка знаходиться у АДРЕСА_2 , після закінчення іспитового строку ОСОБА_2 з 21.04.2026 року до 28.05.2026 року, не вжив заходів щодо надсилання до місцевого суду клопотання про звільнення останнього від призначеного покарання та його особової справи, не забезпечив належного нагляду за військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, а також своєчасного вжиття заходів щодо припинення такого нагляду після закінчення іспитового строку, чим безпідставно обмежив права військовослужбовця, тобто вчинив недбале ставлення військової службової особи до військової служби, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
ОСОБА_1 в судовому засіданні вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав частково, пояснив суду, що з 21.04.2026 року його допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника командира з психологічної підтримки персоналу – начальника відділення психологічної підтримки персоналу, був відповідальний за своєчасне здійснення повідомлення суду, військової прокуратури та інших органів, супровід документації та нагляд за поведінкою солдата ОСОБА_2 .. Зазначив, що дійсно після закінчення іспитового строку ОСОБА_2 вчасно не надіслав до місцевого суду клопотання про звільнення останнього від відбування призначеного покарання, однак постійно повідомляв останнього про необхідність надання ним довідки про судимість, натомість ОСОБА_2 не надавав такої довідки, оскільки перебував у зоні бойових дій, у зв`язку з чим ОСОБА_1 був позбавлений можливості вчасно направити вище вказане клопотання до суду. Окрім того, зауважив на значну завантаженість та недоукомплектованість відділення психологічної підтримки персоналу військової частини. Також просив суд врахувати, що на день розгляду зазначеної справи ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2026 року ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку. Тож, з огляду на вищевикладене просив провадження у справі закрити.
Прокурор в судовому засіданні наполягала на доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15, належними, допустимими та достатніми у своїй сукупності доказами. Просила суд притягнути ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення вказаного адміністративного правопорушення.
Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні зазначив, що проходить військову службу у зенітно-ракетному взводі зенітно-ракетної батареї зенітно-ракетного девізіону військової частини НОМЕР_2 . Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року його було притягнуто до кримінальної відповідальності та призначено покарання у виді позбавлення волі, від відбування якого звільнено з випробуванням, встановленням іспитового строку на 3 роки. Про необхідність надати довідку про судимість після закінчення іспитового строку для подання ОСОБА_1 клопотання про звільнення від відбування призначеного покарання йому було відомо, так про це йому неодноразово повідомляв заступник командира його девізіону ОСОБА_3 . Однак перебував у зоні бойових дій, через за стосунок «Дія» зробити довідку не міг. Вказану довідку отримав нещодавно та віддав майору ОСОБА_3 , після чого ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про звільнення його від відбування призначеного покарання. Ніякого порушення його прав, чи будь-яких обмежень в період з часу закінчення іспитового строку до звернення до суду з клопотанням про звільнення від відбування призначеного покарання, пов`язаних із наявністю судимості не відчув. Навпаки, відчуває свою провину у ситуації, що склалась, оскільки через відповідальне ставлення до військової служби та бойових завдань, не зміг вчасно отримати довідку про судимість, яка була необхідна для звернення до суду із зазначеним клопотанням.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що займає посаду заступника командира батареї зенітно-ракетнрого девізіону військової частини НОМЕР_2 . Неодноразово за дорученням ОСОБА_1 повідомляв солдату ОСОБА_2 про необхідність надання довідки про судимість для подання відносного нього клопотання про звільнення від відбування призначеного покарання, однак ОСОБА_2 з різних причин не міг отримати вказану довідку. Після отримання ОСОБА_2 довідки про судимість останній передав йому таку довідку. Зауважив, що ОСОБА_1 після призначення на посаду, постійно наголошував про необхідність отримання ОСОБА_2 довідки про судимість.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 172-15 КУпАП – недбале ставлення військової службової особи до військової служби, тягне за собою накладення штрафу від сімдесяти до ста сорока п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк до семи діб.
Згідно ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, діяння, передбачене частиною першою цієї статті, вчинене в умовах особливого періоду, тягне за собою накладення штрафу від ста сорока п`яти до двохсот вісімдесяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешт з утриманням на гауптвахті на строк від семи до десяти діб.
Відповідно до статті 1 Закону України “Про оборону України”, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, строк якого в подальшому указами Президента України неодноразово продовжено.
Указом Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року оголошено проведення в Україні загальної мобілізації, строк проведення якої в подальшому указами Президента України неодноразово продовжено.
Відповідно до п. 12 Розділу ІІІ «Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням», затвердженого наказом Міністерства оборони України № 337 від 17.09.2020 року, стосовно військовослужбовця, звільненого від відбування покарання з випробуванням, який протягом іспитового строку виконав покладені на нього судом обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення (підтверджується наданою військовослужбовцем довідкою про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України, отриманою відповідно до Порядку доступу до відомостей персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29 листопада 2016 року № 1256, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10 січня 2017 року за № 22/29890), після закінчення іспитового строку командир (начальник) військової частини (установи) надсилає до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого проживає такий військовослужбовець, клопотання про звільнення його від призначеного покарання та його особову справу.
Як було встановлено з матеріалів справи згідно з витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 52 від 23.06.2025 року лейтенанта військової служби за контрактом ОСОБА_1 , призначеного наказом Міністра оборони України (по особовому складу) від 20 червня 2025 року №810, на посаду офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_2 , який прибув з Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, з 23.06.2025 року та зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_3 . Відповідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_4 № 114 від 21.04.2026 року лейтенанта ОСОБА_1 , офіцера відділення психологічної підтримки персоналу військової частини НОМЕР_3 , допущено до тимчасового виконання обов`язків за вакантною посадою заступника командира з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 07.06.2025 року № 11 «Про здійснення контролю за поведінкою військовослужбовця звільненого від відбування покарання з випробуванням», відповідальність за своєчасне здійснення повідомлень до суду, військової прокуратури, територіального органу Державного бюро розслідувань, органу управління Військової служби правопорядку та органу пробації, супровід документації та нагляд за поведінкою солдата ОСОБА_2 , звільненого від відбування покарання з випробуванням відповідно до вимог Порядку здійснення командирами (начальниками) військових частин (установ) контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 337 від 17.09.2020 року, покладено на заступника командира військової частини НОМЕР_2 з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення.
Таким чином, судом встановлено, що з 21.04.2026 року ОСОБА_1 , як т.в.о заступника командира з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу являвся військовою службовою особою відповідальною за своєчасне здійснення повідомлень до суду, військової прокуратури, територіального органу Державного бюро розслідувань, органу управління Військової служби правопорядку та органу пробації, супровід документації та нагляд за поведінкою солдата ОСОБА_2 , звільненого від відбування покарання з випробуванням.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена у повному обсязі дослідженими доказами, зокрема, протоколом про вчинення адміністративне правопорушення, що був складений у присутності правопорушника №13 від 28.05.2026 року; копією посвідчення офіцера ОСОБА_1 ; копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 114 від 21.04.2026 року; копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 52 від 26.06.2025 року; копією витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_2 № 11 від 07.06.2025 року; копією вироку Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року відносно ОСОБА_2 ; довідкою про проведення перевірки виконання командуванням військової частини НОМЕР_2 вимог законодавства щодо дотримання порядку здійснення контролю за поведінкою військовослужбовців, звільнених від відбування покарання з випробуванням від 21.05.2026 року, та іншими матеріалами справи в їх сукупності. 
Оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважаю, що в діях ОСОБА_1 вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-15 КУпАП.
При цьому суд виключає з формулювання суті адміністративного правопорушення період з 27.02.2026 року по 20.04.2026 року, оскільки перед судом не доведено, що в цей період, а саме до призначення ОСОБА_1 на посаду т.в.о заступника командира з психологічної підтримки персоналу - начальника відділення психологічної підтримки персоналу, останній був військовою службовою особою відповідальною за своєчасне здійснення повідомлень до суду, військової прокуратури, територіального органу Державного бюро розслідувань, органу управління Військової служби правопорядку та органу пробації, супровід документації та нагляд за поведінкою солдата ОСОБА_2 , звільненого від відбування покарання з випробуванням.
Натомість, відповідно до положень ст. 22 КупАП при малозначності вчиненого адміністративного правопорушення орган (посадова особа), уповноважений вирішувати справу, може звільнити порушника від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.
Разом з тим, відповідно до частини 2 статті 284 КУпАП при оголошенні усного зауваження виноситься постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Тож, беручи до уваги перебування солдата ОСОБА_2 на виконанні бойових завдань в період з 01.02.2016 року по 30.04.2026 року, що підтверджується долученими до матеріалів справи довідками, його пояснення надані в судовому засіданні, щодо відсутності порушення його прав, чи будь-яких обмежень в період з часу закінчення іспитового строку до звернення до суду з клопотанням про звільнення від відбування призначеного покарання, пов`язаних із наявністю судимості, а також те, що згідно ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 10.06.2026 року ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2023 року, у зв`язку із закінченням іспитового строку, враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, який раніше не притягувався до адміністративної відповідальності, за місцем служби характеризується позитивно, відсутність значних шкідливих наслідків вчиненого, суддя вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за малозначністю вчиненого правопорушення, обмежившись усним зауваженням у відповідності до статті 22 КУпАП та закрити провадження у справі.
Керуючись ст. 22, 172-15, 254-256, 283, 284 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172–15 КУпАП.
Звільнити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 172-15 КУпАП, у зв`язку з малозначністю та обмежитись усним зауваженням.
Провадження у адміністративній справі стосовно  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 172-15 КУпАП – закрити.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Вишгородський районний суд протягом 10 днів з дня її винесення. 

Суддя          Д.А. Свєтушкіна