Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №348/2424/25

30 квітня 2026 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: Міськевич О.Я.
з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.
представника відповідача: Романишина Д.М.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог:
ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 29.10.2024 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено договір надання коштів у кредит № 8755798.
Даний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики.
Підписанням договору відповідач підтвердив, що ознайомився на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» иа нормативно-правовими актами НБУ.
Також відповідач погодився, що до до моменту підписання кредитного договору вивчив умови та правила надання грошових коштів у кредит за допомогою мобільного додатку «СliсkСrеdit», що розміщені на веб-сайті Товариства, а їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі.
27.03.2025 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» укладено договір факторингу № 27/03/25, у відповідності до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.
Відповідно до Реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21323,00 грн, з яких: 6500,00 грн – сума заборгованості за основного сумою боргу; 18,85 грн – сума заборгованості за відсотками.
Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останій не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Таким чином ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором надання коштів у кредит № 8755798 від 29.10.2024 в розмірі 21323,00 грн.
Короткий зміст відзиву на позов:
Від представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Романишина Д.М. поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що відповідач заперечує проти задоволення позову в частині стягнення пені та комісії за надання кредиту, оскільки вважає такі вимоги необґрунтованими.
Так, щодо заборгованості за пенею зазначає, що відповідно до п. 18 Прикінцевих і Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Крім того ОСОБА_1 є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 з 26.03.2022, що підтверджується копіями військового квитка, довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 20.05.2024 № 10315, та довідою в/ч НОМЕР_1 від 13.07.2024 № 1777. В даному випадку також підлягають застосуванню вимоги Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Щодо нарахованої позивачем комісії за надання кредиту зазначає, що умови кредитного договору в частині нарахування комісії за обслуговування кредиту відповідно до ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемними. Тому вважають, що в цій частині позовних вимог слід відмовити.
Короткий зміст відповіді на відзив:
Від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ»-Сови Ю.М. поступила письмова відповідь на відзив, згідно якого представник позивача зазначає, що відповідачем факт укладення Кредитного договору у відзиві не спростовується. До того ж, Відповідачем безпосередньо визнається укладення ним Кредитного договору з Первісним кредитором, а відповідно, він визнає отримання за даним договором коштів та визнає свою обізнаність щодо умов Кредитного договору.
Визнання обставин позову стороною відповідача звільняє возивача від їх доведення перед судом.
Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, кредитний договір є дійсним та ніким не скасованим. Укладення Кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики та кредитів за електронним договором є обов`язковим.
Отже, позивачем доведено факт укладання відповідачем Кредитного договору в електронній формі, а тому позовні вимоги Позивача є законними та обґрунтованими.
Щодо нарахування пені у розмірі 12873,00 грн зазначає, що умовами кредитного договору передбачено право кредитодавця нараховувати пеню у разі порушення строків повернення кредиту, в розмірі, визначеному договором, з першого дня понадстрокового користування кредитом (його частиною) за кожен день такого користування, з урахуванням обмежень, визначених Законом України «Про споживче кредитування».
Щодо нарахування комісії зазначає, що ОСОБА_1 укладав саме договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту), згідно з умовами якого комісія за надання кредиту становить 29.71% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1931.15 грн), а тому вимога позивача щодо стягнення комісії є обґрунтованою.
Відповідачем при підписанні Кредитного договору не було висловлено жодних заперечень або зауважень щодо умов та порядку нарахування відсотків, що свідчить про погодження ним всіх умов нарахування відсотків зазначених договорів, зокрема, щодо положень про нарахування пеніі за невиконання умов договору.
Також згідно кредитного договору, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті Кредитодавця, а також отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, зазначену в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Також зазначає, що за весь період перебування права вимоги за вищезазначеним договором у ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Відтак, позивач лише просить суд стягнути із відповідача ту заборгованість за кредитним договором, яка була нарахована первісним кредитором.
Короткий зміст заперечення:
Від представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Романишина Д.М. поступило письмове заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначено, що сторона відповідача не погоджується з обставинами, викладеними представником позивача у відповіді на відзив, щодо правомірності нарахування пені та комісії.
Зокрема пункти кредитного договору, укладеного під час дії воєнного стану, які передбачають нарахування штрафних санкцій (пеня, комісія, інші платежі) за прострочення зобов`язань, є нікчемними, оскільки суперечать імперативним нормам чинного законодавства України. Відтак, вимоги позивача про стягнення таких сум є необґрунтованими та незаконними.
Стислий виклад позиції сторін:
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, у поданих позовній заяві, відповіді на відзиві та письмових поясненнях просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, позовні вимоги позивача підтримує повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором в сумі 21323,00 грн, та стягнути сплачені судові витрати по справі.
Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав частково з підстав, зазначених у відзиві на позов та письмових запереченнях. Не заперечив проти стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6500,00 грн. В решті позовних вимог просив відмовити. Також зазначив, представником позивача на виконання ухвали суду про витребування доказів не надано оригіналу електронного договору про надання коштів у кредит та додатку до нього, чим фактично не підтверджено факт погодження відповідачем всіх істотних умов договору.
Процесуальні дії у справі:
Ухвалою судді від 29.09.2025 по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
Ухвалою суду від 19.11.2025 по даній справі визнано обов`язковою явку в судове засідання представника позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Ухвалою суду від 27.02.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Романишина Д.М. про залишення без розгляду позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою суду від 01.04.2026 по даній справі задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Романишина Д.М. про витребування доказів.
Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Судом встановлено, що 29.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8755798, який підписано електронним підписом позичальника шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору – 718364 (а.с. 6-13).
Відповідно до умов договору позикодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку кредиту, або достроково, та сплатити Кредитодавцю плату (Проценти) від Суми кредиту та Комісію за надання кредиту.
Згідно умов договору сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту – 6500,00 грн; строк кредитування/строк договору – 30 днів (дата надання кредиту 29.10.2022024-дата повернення кредиту 27.11.2024); процентна ставка/день (фіксована) – 0.01%, денна процентна ставка – 1.00%, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною)/день – 5.00%, комісія за надання кредиту – 29.71% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1931,15 грн), орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2617,16%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 8450,00 грн (п. 2.2 договору).
У п. 12 договору (юридичні адреси та реквізити сторін) позичальником ОСОБА_1 вказано номер платіжного засобу НОМЕР_2 (а.с. 13). Додаток № 1 до кредитного договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача) містить обчислення загальної вартості кредиту, відповідно до якої за період 30 днів користування кредитом (з 29.10.2024 по 27.11.2024) розмір процентів становить 18,85 грн, розмір комісії за надання кредиту – 1931,15 грн (а.с. 13-зворот, 14).
ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 6500,00 грн на банківський рахунок, вказаний в договорі, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» № КД-000056765/ТНПП від 06.10.2025, згідно якої кошти перераховано 29.10.2024, сума платежу – 6500,00 грн, отримувач – Яремчук Ігор-ЕПЗ, № НОМЕР_2 (а.с. 57-зворот).
27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 27/03/25, згідно з умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права грошової вимоги за кредитними договорами, вказаними у реєстрах боржників, в тому числі за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024 (а.с. 15-16, 19).
Також 27.03.2025 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено додаткову угоду № 1 до Договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, якою визначено загальну суму прав вимоги, що відступаються та ціну позову за реєстром боржників № 1 від 27.03.2025 (а.с. 17).
Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 від 27.03.2025 за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло Реєстр Боржників № 1, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр Боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає (а.с. 18).
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024 в розмірі 21323,00 грн, з яких: 6500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту); 18,85 грн – заборгованість за процентами; 1931,15 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту; 12873,00 грн – заборгованість за пенею (а.с. 20).
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024 станом на 27.03.2025 складає 21323,00 грн, з яких: 6500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту); 18,85 грн – заборгованість за процентами; 1931,15 грн – заборгованістьб за комісією за надання кредиту; 12873,00 грн – заборгованість за пенею (а.с. 21-22).
Згідно розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», заборгованість ОСОБА_2 за договором позики № 348248 від 20.11.2024 станом на 28.02.2025 не погашена та складає 14842,00 грн, з яких: 5100,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту); 9742,00 грн – заборгованість за процентами (а.с. 15).
Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України та проходить військову службу в умовах воєнного стану, а саме з 20.03.2022 по даний час, що підтверджується копією військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , довідкою військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2024 за № 1777 щодо проходження відповідачем військової служби у даній частині із 20.03.2022, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2024 за № 10315 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 20.05.2024 № 10315, які долучені представником відповідача до матеріалів справи (а.с. 70-72).
Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права:
Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Щодо укладення кредитного договору та видачі коштів за договором.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Згідно з ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір – це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З наведеного вбачається, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Як вбачається з матеріалів справи, 29.10.2024 між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8755798 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Кредитний договір був підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора – 718364.
За умовами укладеного кредитного договору № 8755798 від 29.10.2024, первісний кредитор ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» надав відповідачу ОСОБА_1 фінансовий кредит на наступних умовах: сума кредиту – 6500,00 грн; строк кредитування/строк договору – 30 днів (дата надання кредиту 29.10.2022024-дата повернення кредиту 27.11.2024); процентна ставка/день (фіксована) – 0.01%, денна процентна ставка – 1.00%, процентна ставка за понадстрокове користування кредитом (його частиною)/день – 5.00%, комісія за надання кредиту – 29.71% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 1931,15 грн), орієнтовна реальна річна процентна ставка – 2617,16%, орієнтовна загальна вартість кредиту – 8450,00 грн (п. 2.2 договору).
У п. 12 договору (юридичні адреси та реквізити сторін) позичальником ОСОБА_1 вказано номер платіжного засобу НОМЕР_2 (а.с. 13). Додаток № 1 до кредитного договору (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача) містить обчислення загальної вартості кредиту, відповідно до якої за період 30 днів користування кредитом (з 29.10.2024 по 27.11.2024) розмір процентів становить 18,85 грн, розмір комісії за надання кредиту – 1931,15 грн.
Щодо посилання представника відповідача про ненадання представником позивача оригіналу електронного договору про надання коштів у кредит та додатку до нього, укладення яких відповідач ставить під сумнів, чим фактично не підтверджено факт погодження відповідачем всіх істотних умов договору, суд зазначає наступне.
В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електрону комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Електронний документ – це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, в тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги» (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Отже, обов`язковим реквізитом електронного документа є електронний підпис автора або прирівняний до нього підпис. Електронні підписи можуть бути неудосконаленими, удосконаленими та / або з одноразовим ідентифікатором, кваліфікованими.
Згідно з положеннями Законів України «Про електронні довірчі послуги» та «Про електронну торгівлю», Різниця між Одноразовий ідентифікатор та Електронного Цифрового Підпису полягає лише в способі ідентифікації підписувача та ступеня захисту такого підпису. Але юридично вони мають однакову силу.
Відповідно до вимог процесуальних кодексів, до суду можуть бути подані оригінали електронних доказів, електронна копія електронного доказу, засвідчена електронним підписом, а також паперова копія електронного доказу, засвідчена у встановленому законом порядку.
Водночас необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). Тому якщо створюється електронний документ на комп`ютері чи ноутбуці, а потім зберігається на інший носій (флеш-накопичувач, картка, диск), то відповідно до Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», збережений примірник буде оригіналом електронного документа.
Така позиція відповідає судовій практиці. Зокрема, постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.03.2021 у справі № 554/5090/16-к (провадження №51-1878кмо21) розтлумачено порядок оцінки електронного доказу та його допустимості. Один і той же електронний документ може існувати на різних носіях. Всі ідентичні за своїм змістом екземпляри електронного документа можуть розглядатися як оригінали та відрізнятися один від одного тільки часом і датою створення. Відповідно до приписів ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у випадку його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа, де матеріальний носій є способом збереження інформації, який має значення тільки тоді, коли електронний документ виступає речовим доказом.
Таким чином, ототожнення електронного доказу як засобу доказування та матеріального носія такого документа є безпідставним, оскільки характерною рисою електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного матеріального носія.
Таким чином примірник договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 8755798 від 29.10.2024 з додатком до нього (Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит), надані представником позивача у формі електронного документа в форматі .pdf., є оригіналом електроного документа, та відповідно електронним доказом.
Крім того суд зазначає, що відповідач не заперечив сам факт отримання кредитних коштів, частково сплачував кошти за кредитним договором, чим фактично визнав факт укладення кредитного договору, та відповідно ознайомлення з його умовами.
Таким чином, в укладеному між сторонами кредитному договорі погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, комісії, тощо.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Таким чином судом встановлено, що кредитний договір № 8755798 від 29.10.2024 підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання правочинів між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 .
Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідач таких не надав, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України, є його процесуальним обов`язком.
Щодо перерахування кредитних коштів позичальнику суд зазначає, що у відповідності до умов договору про надання фінансового кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.
Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», як і первісний кредитор, з урахуванням перерахування усіх коштів на банківську карту позичальника, не володіють та не можуть володіти первинними бухгалтерськими документами, оскільки вони не є банками, а перерахування коштів здійснювалось з використанням оператора послуг платіжної інфраструктури, який і займався перерахуванням коштів.
Первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» здійснено перерахування кредитних коштів в сумі 6500,00 грн на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_2 , вказану ним в п. 12 договору «Юридичні адреси та реквізити сторін», що підтверджується довідкою ТОВ «ФК ФІНЕКСПРЕС» № КД-000056765/ТНПП від 06.10.2025, згідно якої кошти перераховано 29.10.2024, сума платежу – 6500,00 грн, отримувач – ОСОБА_3 , № НОМЕР_2 .
Також факт отримання коштів за кредитним договором не заперечується стороною відповідача.
При цьому суд зазначає, що на позивача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами наявність та розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника (іпотекодавця) на користь банку, а відповідач має довести, що у нього немає такого обов`язку щодо заборгованості, яка підлягає стягненню (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2024 у справі №559/1622/19).
Позивач надав суду всі наявні в нього докази, які підтверджують наявність кредитних правовідносин між сторонами та їх розмір, а також їх правомірність та відповідно й отримання коштів відповідачем, однак останній не довів суду, що у нього немає обов`язку щодо сплати заборгованості, яка підлягає стягненню.
Відтак суд дійшов висновку про доведеність укладення кредитного договору № 8755798 від 29.10.2024 між первісним кредитором ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 , та отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів шляхом перерахування на картковий рахунок відповідача.
Щодо переходу права вимоги за кредитним договором.
Згідно із ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу, до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
У постанові від 18.10.2023 у справі № 905/306/17 Верховний Суд дійшов висновку, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 у справі № 5026/886/2012, тощо).
Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи копії документів, а саме: договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», додаткової угоди № 1 від 27.03.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, акту прийому передачі реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, платіжної інструкції № 683 від 31.03.2025 про оплату ціни продажу за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, витягу з реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 за договором факторингу 27/03/25 від 27.03.2025 в розмірі 21323,00 грн, є належними, допустимими та достатніми доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.
Також суд зазначає, що п. 1.1. договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 передбачено, що за цим договором Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Ресстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується прийняти такі Права вимоги та передати грошові конти в розпорядження Клієнта (Ціна Продажу) за відповідний Реестр за плату, у передбачений цим Договором спосіб. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реестрах Боржників, відображаються у відповідному Реєстрі боржників, складеному за формою згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.
Відповідно до п. 1.2 договору факторингу, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі відповідного Ресстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Ресстру Боржинків підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості невід`ємною частиною цього Договору.
27.03.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено додаткову угоду № 1 до договору факторингу № 17/03/25 від 27.03.2025, положення якої діють виключно до реєстрів боржників № 1 та № 12 від 27.03.2025.
Згідно акту прийому-передачі Реєстру Боржників № 1 від 27.03.2025 за договором факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло Реєстр Боржників № 1, після чого, з урахуванням пункту 1.2. договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Реєстр Боржників передано в повному об`ємі відповідно до умов договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, будь-яких зауважень до зазначеного реєстру немає.
Відповідно до витягу з реєстру боржників № 1 від 27.03.2025 до договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024 в розмірі 21323,00 грн, з яких: 6500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту); 18,85 грн – заборгованість за процентами; 1931,15 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту; 12873,00 грн – заборгованість за пенею.
Договір факторингу та реєстр боржників містять чітку інформацію щодо боржника, номеру та дати кредитного договору, укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , та суми заборгованостей. Договір та акт приймання-передачі реєстру боржників містять підписи та печатки сторін, тому є належними та допустимими доказами.
Крім того стороною відповідача не оспорюється факт набуття позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до відповідача за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024.
Відтак суд дійшов висновку про доведеність набуття позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024.
Щодо визначення розміру заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. 
Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).
Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
За змістом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024, що долучений до матеріалів справи, заборгованість відповідача ОСОБА_1 складає 21323,00 грн, з яких: 6500,00 грн – заборгованість за основною сумою боргу (тілом кредиту); 18,85 грн – заборгованість за процентами; 1931,15 грн – заборгованість за комісією за надання кредиту; 12873,00 грн – заборгованість за пенею. Проценти по кредиту нараховані за період з 29.10.2024 по 27.11.2024.
Доказів погашення тіла кредиту матеріали справи не містять.
Враховуючи те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти в повному обсязі не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по тілу кредиту у сумі 6500,00 грн.
Щодо нарахування відсотків за користування кредитом та неустойки (пені) суд зазначає наступне.
Як вбачається з відзиву за заперечень на позовну заяву, відповідач ОСОБА_1 визнає заборгованість за кредитним договором за основною сумою боргу, а заборгованість за пенею не визнає і заперечує проти її стягнення, з огляду на його статус військовослужбовця та положення п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.
Частиною 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» визначено, що військовослужбовці це особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний та воєнний час.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", особливий періодперіод функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Особливий період в Україні діє з 18 березня 2014 року по теперішній час.
Статтею 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" унормовано, що дія цього Закону поширюється на військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, які проходять військову службу на території України, і військовослужбовців зазначених вище військових формувань та правоохоронних органів - громадян України, які виконують військовий обов`язок за межами України, та членів їх сімей.
Аналіз п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», свідчить про те, що пільги мають: - військовослужбовці, призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову; - військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, вирішено, зокрема оголосити та провести загальну мобілізацію.
Як вбачається із копією військового квитка серії НОМЕР_3 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , довідкою військової частини НОМЕР_1 від 13.07.2024 за № 1777 щодо проходження відповідачем військової служби у даній частині із 20.03.2022, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2024 за № 10315 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 20.05.2024 № 10315, які долучені представником відповідача до матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем Збройних Сил України і проходить військову службу в умовах воєнного стану, а саме з 20.03.2022 по даний час.
Доказів про звільнення ОСОБА_1 з військової служби на час дії кредитного договору матеріали справи не містять.
Таким чином, на відповідача, як на військовослужбовця, призваного на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, з 20.03.2022 поширювалися пільги, передбачені пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом на весь час його призову.
Суд зазначає, що відсутність звернення відповідача до позивача не спростовує той факт, що на ОСОБА_1 розповсюджується дія Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». При цьому, за наявності позову банку про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).
Аналогічний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 18.01.2023 по справі № 642/548/21.
Крім того тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною другою статті 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що підстави для стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом в сумі 18,85 грн, та пені в сумі 12873,00 грн, за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024 – відсутні.
Щодо законності включення до умов договору обов`язку позичальника сплатити комісію суд зазначає, що згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Таким чином, вказаним законом безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту.
Водночас, наявність такої комісії вимагає зазначення в кредитному договорі переліку додаткових та супутніх фінансових послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням/поверненням кредиту, що надаються позичальнику, адже, само по собі надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України є обов`язком банку/фінансової установи, й виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника.
У розділі кредитного договору «9.1.Обов`язки кредитодавця» передбачено обов`язок кредитодавця надавати позичальнику інформацію, право на отримання якої закріплено в Законах України. Плата за одержання такої інформації ні в умовах кредитного договору, ні в таблиці обчислення вартості кредиту, не передбачена.
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження 14-53цс21) зазначила про таке.
Закон № 1734-VIII (ЗУ Про споживче кредитування) у редакції, чинній до 19.10.2019 (дати набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20.09.2019), до загальних витрат за споживчим кредитом відносив витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цей же пункт з 19.10.2019 визначив, що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
В цьому висновку Велика Палата Верховного Суду зауважує, що згідно п. 8 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту прав споживачів фінансових послуг» від 20.09.2019, що набрав чинності 19.10.2019, і положення якого зберігають свою чинність на день розгляду справи, пункт 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» виклали в такій редакції, згідно якої до загальних витрат за споживчим кредитом відносять витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту (пункт 4 частини першої статті 1). Цими ж змінами починаючи з 19.10.2019 визначено у частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», що до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Кредитний договір № 8755798 від 29.10.2024 передбачає одноразову сплату комісії за надання кредиту у розмірі 29.71% від суми кредиту, що у грошовому виразі становить 1931,15 грн. Вказаний розмір комісії зазначений у таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача. Наведені приписи ЦК України, ЗУ «Проспоживче кредитування» прямо не вказують на недійсність умови кредитного договору про встановлення комісії за надання кредиту.
Умови кредитного договору, якими визначено права споживача, є зрозумілими та не дають підстав для висновку, що комісія за надання кредиту може передбачати плату за інші послуги, які банк зобов`язаний надати безкоштовно, а отже і для висновку про нікчемність такої умови.
Суд не бере до уваги посилання представника відповідача на неправомірність нарахування кредитором комісії, оскільки представник відповідача у відзиві та запереченні посилається на неправомірність нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту, при цьому комісія, яку просить стягнути позивач, згідно умов договору є одноразовою комісією за видачу кредиту, з нарахуванням якої відповідач погодився, підписавши кредитний договір. Крім того ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не передбачає право відповідача, який є військовослужбовцем, на звільнення від нарахування комісії, передбаченох умовами договору.
У зв`язку з наведеним, суд погоджується з розміром нарахованої позивачем комісії за видачу кредиту в сумі 1931,15 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за 8755798 від 29.10.2024 в розмірі 8431,15 грн, з яких: 6500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1931,15 грн – сума заборгованості за комісією за надання кредиту. Вимога позивача про стягнення з відповідача нарахованих відсотків за користування кредитом в сумі 18,85 грн, та нарахованої пені в сумі 1931,15 грн, задоволенню не підлягає.
Щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду позовної заяви про стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 21323,00 грн, позивачем відповідно до вимог ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплачено судовий збір в сумі 3028 грн 00 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 133582 від 16.09.2025 (а.с. 5).
Однак, враховуючи часткове задоволення судом позовних вимог на суму 8431,15 грн, що становить 39,54% від ціни позову (21323,00 грн), розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 1197,27 грн (3028,00 грн/100*39,54%).
Висновки суду:
Враховуючи викладене, дослідивши та проаналізувавши подані письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягають частковому задоволенню, та з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024 в розмірі 8431,15 грн, з яких: 6500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1931,15 грн – сума заборгованості за комісією за надання кредиту. У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за відсотками в сумі 18,85 грн, та заборгованості за комісією в сумі 1931,15 грн, необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, зокрема: 908,40 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі наведеного, ст.ст. 3, 4, 204, 205, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 536, 611, 625, 627, 629, 638-640, 1046, 1048, 1050, 1054, 1077, 1078, п. 18 розд. «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, ст.ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», ст.ст. 8, 9, п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування», керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76, 81, 89, 141, 247, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовільнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, IBAN НОМЕР_5 в АТ «ТАСкомбанк» – заборгованість за кредитним договором № 8755798 від 29.10.2024 в розмірі 8431 грн 15 коп. (вісім тисяч чотириста тридцять одну гривню п`ятнадцять копійок), з яких: 6500,00 грн. – сума заборгованості за основною сумою боргу; 1931,15 грн – сума заборгованості за комісією за надання кредиту.
У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за кредитним договором в сумі 12891,85 грн – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, IBAN НОМЕР_5 в АТ «ТАСкомбанк» – 1197 грн 27 коп. (одну тисячу сто дев`яносто сім гривень двадцять сім копійок) судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження: вул. С.Петлюри, буд. 30, м. Київ, 01032.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Міськевич О.Я.