Справа № 456/485/26
№ провадження 2/453/650/26

Р І Ш Е Н Н Я  
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 квітня 2026 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: 
головуючого – судді Брони А.Л.,
секретаря судового засідання Бендеш А.І.,
без учасників справи,
розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

23.01.2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» в особі представника Руденко К.В. звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути заборгованість за Договором № 4915655 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2024 року у розмірі 39 209,75 грн., яка складається з 10 909,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23 345,26 грн. заборгованості за нарахованими процентами, 4 954,50 грн. заборгованості за штрафом, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківської В.Л. від 10.02.2026 року справу передано за підсудністю на розгляд Сколівського районного суду Львівської області.
Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 06.04.2026 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України.
Розгляд справи відбувся 30.04.2026 без учасників справи.
Позовні вимоги обгрунтовані наступним.
Відповідно до укладеного Договору № 4915655 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2024 (далі – Кредитний договір) між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (торгова марка «ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"») (далі – Первісний Кредитор) та ОСОБА_1 (далі – Відповідач/Позичальник), Відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 гривень, терміном до 19.08.2025, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування. 
24.08.2024 року між Відповідачем та Первісним кредитором було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору (далі по тексту – Додатковий договір) згідно якої сума кредиту була збільшена до 11000 грн. 
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі по тексту – ІТС). Кредитний договір підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "ЛІНЕРУА УКРАЇНА" від 08.04.2024 року (далі по тексту – Правила кредитування), з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. 
Відповідач, відповідно до умов Кредитного договору та Правил кредитування, в особистому кабінеті в ІТС прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписав Кредитний договір 24.08.2024 року о 22:42:29 годині шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 69073, надісланий на номер телефону, що наданий Відповідачем. 
Кредитні кошти були перераховані Відповідачу 24.08.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК". 
Додатковий договір був підписаний 24.08.2024 року о 23:19:26 годині, шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 68183, надісланий на номер телефону Відповідача. 
Кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн. згідно Додаткового договору були перераховані Відповідачу 24.08.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК".
23.04.2025 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (Клієнт) та ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» (Фактор), укладено Договір факторингу № 23/04/25 від 23.04.2025 року (далі по тексту - Договір факторингу), відповідно до умов якого право вимоги за Договором №4915655 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2024 року перейшло до ТОВ «ФК «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС».
Станом на дату звернення позивача до суду, Відповідач заборгованість не сплатив. 
20.04.2026 року на адресу суду надійшла заява від відповідача, в якій він просив суд при розгляді справи звернути увагу суду на те, що являється військовослужбовцем та відповідно до статті 14 частини 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей», військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти звільняються від нарахування штрафів, пені та відсотків за кредитними зобов`язаннями на період їхньої військової служби або перебування в запасі та резерві під час особливого періоду.
Зазначає, що не відмовляється від сплати кредиту, однак в зв`язку із мобілізацією не мав можливості вчасно сплачувати у встановленому розмірі платежі. Вказав, що йому не було відомо про продаж його кредитного зобов`язання, а коли дізнався, компанія, яка викупила його зобов`язання, не надала йому змоги погасити дане кредитне зобов`язання згідно чинного законодавства, а саме ст. 14 частини 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей».
На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно Договору № 4915655 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2024 (далі – Кредитний договір), укладеного між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" (торгова марка «ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА"») (далі – Первісний Кредитор) та ОСОБА_1 (далі – Відповідач/Позичальник), Відповідач отримав кредит у розмірі 4 000,00 гривень, шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1% від суми кредиту за кожен день користування. 
24.08.2024 року між Відповідачем та Первісним кредитором було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору (далі по тексту – Додатковий договір), згідно якої сума кредиту була збільшена до 11 000 грн. 
Кредитний договір був укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи Первісного кредитора (далі по тексту – ІТС). Кредитний договір підписаний Відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». 
Підписання Кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою Відповідача з умовами Кредитного договору, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "ЛІНЕРУА УКРАЇНА" від 08.04.2024 (далі по тексту – Правила кредитування), з яким він ознайомився перед підписанням Кредитного договору та отриманням кредиту. 
Відповідач прийняв пропозицію укласти Кредитний договір та підписав такий 24.08.2024 року о 22:42:29 годині, шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 69073, надісланим на номер телефону, який був наданий Відповідачем. 
Кредитні кошти були перераховані Відповідачу 24.08.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК". 
Додатковий договір був підписаний 24.08.2024 року о 23:19:26 годині, шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором 68183, надісланого на номер телефону Відповідача. 
Кредитні кошти у розмірі 7 000,00 грн., згідно Додаткового договору, були перераховані Відповідачу 24.08.2024 року на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК".
Загальний строк кредитування за Договором складав 360 днів з 24.08.2024 (дата надання кредиту) по 18.08.2025.
Як вбачається з Додатку до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4915655 від 24.08.2024, дата видачі кредиту/дата платежу: 24.08.2024/18.08.2025. Кількість днів у розрахунковому періоді: 360. Чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період: 18 400,00 грн. Проценти за користування кредитом: 14 400,00 грн. Реальна річна процентна ставка – 2 768,92 грн. Загальна вартість кредиту: 18400 590,91 грн. 
23.04.2025 між Первісним кредитором – Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 23/04/26, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА Україна» відступило на користь Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у т.ч. і за Договором №4915655 від 24.08.2024 до відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу. 
Станом на дату звернення позивача з позовом до суду Відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив. 
У зв`язку з порушенням Відповідачем взятих на себе зобов`язань, згідно розрахунку позивача заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 39 209,75 гривень та складається з 10 909,99 грн. заборгованості за тілом кредиту, 23 345,26 грн. заборгованості за нарахованими процентами та 4 954,50 грн. заборгованості за штрафом.
За змістом ч.ч.1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України).
В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.
Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цсі 5.
Суд встановив, що відповідач не належним чином виконував свої зобов`язання за Договором №4915655 від 24.08.2024, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість по тілу кредиту в сумі 10 909,99 гривень та 23 345,26 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими в межах строку дії договору.
Щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 23 345,26 грн., суд зазначає наступне.
Так, ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції чинній на час укладення Кредитного договору), передбачає, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
Згідно з п.3 Прикінцевих положень ЗаконуУкраїни від 20 травня 2014 року №1275, дія цього Закону в частині звільнення від штрафних санкцій і пені та припинення нарахування процентів за користування кредитом поширюється на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби.
Згідно посвідчення офіцера НОМЕР_2 , виданого 10.08.2025, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України. Військове звання – молодший лейтенант присвоєне наказом МГШ ЗСУ №800 від 10.08.2025. Посада, яку займає – начальник розвідки-начальник групи штабу в/ч НОМЕР_3 , призначений наказом МГШ ЗСУ №800 від 10.08.2025.
Згідно довідки т.в.о. начальник штабу – заступника командира військової частини НОМЕР_3 , молодший лейтенант ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 13.08.2025 у військовій частині НОМЕР_3 .
Згідно з положеннями ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнний дій.
Указом в.о. Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17 березня 2014 року, затвердженого Законом України від 17 березня 2014 року, в Україні оголошена мобілізація, у зв`язку з чим з цього часу настав особливий період.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено військовий стан, який триває й досі.
Отже, на час виникнення спірних правовідносин діяв особливий період, який триває і на час ухвалення судом рішення, а відтак, на переконання суду, відповідач з часу укладення вказаного договору має право на зазначену пільгу.
Також, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по штрафних санкціях в розмірі 4 954,50 грн. 
Відносно даної вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З 24.02.2022 року відповідно до Закону України "Про правовий режимвоєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.
15.03.2020 Верховна Рада України прийняла Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Також розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування"доповнено пунктом 61, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після дня його припинення або скасування у разі прострочення споживачем виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У разі допущення такого прострочення споживач звільняється, зокрема, від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені ч.4 ст. 10561 ЦК України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені ч.2 ст. 3 Закону. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем".
На підставі вищевикладеного вимога в частині стягнення штрафних санкцій у розмірі 4 954 грн. 50 коп. з відповідача задоволенню не підлягає.
З урахуванням викладеного, на переконання суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 10 909,99 грн. заборгованості за Договором № 4915655 від 24.08.2024.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч.2 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачав рахунок часткового відшкодування витрат по сплаті судового збору в розмірі 678 грн. 27 коп. пропорційно до задоволених позовних вимог (28 %).
Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною третьою статті 133 ЦПК витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Зі змісту чч. 1-3 статті 134 ЦПК слідує, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.ч. 1-4 статті137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Судом встановлено, що 02.08.2024 року між ТзОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг №02/08/2024, у зв`язку з чим ТзОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» понесло відповідні витрати у загальному розмірі 100 000,00 грн. за складання позовних заяв згідно Реєстру № 1 від 04.11.2025.
Відповідно до вказаних документів вартість послуг, які надавались позивачу в даній справі, складається з наступного: складання та подання до суду позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Договором №4915655 про надання споживчого кредиту від 24.08.2024 та клопотання про витребування доказів, а усього загальна сума понесених витрат за надані послуги адвоката становить 10 000,00 грн.
У постанові ВС від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17 зазначено, що види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону.
В свою чергу, стаття 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Стаття 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачає, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
При цьому, стаття 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Податковий кодекс України визначає, шо адвокат як самозайнята особа здійснює незалежну професійну діяльність (пп. 14.1.226. п. 14.1. ст. 14).
Таким чином, укладення договору про надання правової допомоги фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 не відповідає вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», оскільки ФОП не є організаційною формою здійснення адвокатської діяльності.
Враховуючи наведені норми закону суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення понесених ним витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. не підлягає до задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 288, 289 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 204, 207, 258, 266, 526, 530, 546, 549, 610, 612, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, код ЄДРПОУ 41915308, - заборгованість за Договором № 4915655 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 24.08.2024 у розмірі 10 909,99 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 678 грн. 27 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «УКРГЛОБАЛ-ФІНАНС», місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 4, код ЄДРПОУ 41915308.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя