ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

08 червня 2026 року   місто Чернівці справа №727/4488/26
провадження №22-ц/822/994/26
Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Судді-доповідача Височанської Н.К., 
Суддів: Одинака О.О., Перепелюк І.Б.
за участю секретаря судових засідань Паучек І.І.
учасники справи: 
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Опікунська рада Чернівецької міської ради

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 квітня 2026 року, головуючий в суді першої інстанції суддя Чебан В.М.,
ВСТАНОВИВ:
Описова частина
Короткий зміст вимог заяви та рух справи
У березні 2026 року адвокат Юрчишин В.М. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення їй опікуна, заінтересованою особою зазначено опікунську раду Чернівецької міської ради.
В заяві посилався на те, що заявник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 18 вересня 2025 року по теперішній час.
Мати заявника ОСОБА_2 є інвалідом І групи загального захворювання, має значну залежність від сторонніх осіб у виконанні щоденних життєво важливих соціально-побутових функцій. Вона не може самостійно пересуватися та самообслуговуватися і потребує постійного стороннього догляду.
Вказує, що батько заявника помер, інших родичів першої, другої та інших ступенів спорідненості, які би проживали з ОСОБА_2 немає.
Просив призначити судову психіатричну експертизу ОСОБА_2 , зобов`язати заступника Чернівецького міського голови Ю.Лесюка надати суду подання про доцільність призначення опіки над ОСОБА_2 , визнати ОСОБА_2 недієздатною та призначити їй опікуна.

Короткий зміст ухвал суду першої інстанції 
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрчишин Василь Миколайович, де третьою особою зазначено опікунську раду Чернівецької міської ради, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна – залишено без руху, в зв`язку з тим, що заявник подав до суду позовну заяву з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрчишин Василь Миколайович, де заінтересованими особами зазначено Опікунську раду Чернівецької міської ради, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, визнано неподаною і повернуто її заявнику.

Короткий зміст та узагальнені доводи вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Юрчишин В.М. подав апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Вважає, що ухвала прийнята судом з порушенням норм процесуального права.
Вказав, що заявником подана обґрунтована заява про визнання його матері недієздатною та призначення їй опікуна із відповідними доказами, які обґрунтовують вимоги заяви.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу Виконавчий комітет Чернівецької міської ради просив відмови в задоволенні апеляційної скарги, а ухвалу суду просив залишити без змін.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві.
Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Оскільки, у даній справі оскаржується ухвала про повернення заяви, то справа підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення цієї статті ґрунтуються на положеннях Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа не може бути безпідставно позбавлена на захист свого порушеного права, оскільки це буде порушенням права на справедливий суд, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, наданих сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.
Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в п.1 ст.6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.
У справі «Bellet v. France» («Белле проти Франції», рішення від 04 грудня 1995 року), Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.
Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).
Не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним але і реальним (Рішення суду з прав людини De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N253-В).
Таким чином, встановлення обмежень доступу до суду повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи.
За змістом частини 3 статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Згідно положень ст.ст. 175-177, 185 ЦПК України суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, перевіряє, чи має особа відповідно до статті 4 ЦПК України право на звернення до суду за захистом відповідного права чи інтересу, чи відповідає форма та зміст заяви вимогам закону, чи дотримані правила підсудності та чи немає інших установлених законом перешкод для відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
При цьому, заява про визнання особи недієздатною повинна відповідати як загальним вимогам, передбаченим у ст. 175 ЦПК України, так і спеціальним, які містяться у ст. 297 ЦПК України.
Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтях 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України заява вважається неподаною і повертається позивачу у випадку, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.
Формальний підхід при вирішенні питання прийняття до розгляду заяви та відкриття провадження у справі є неприпустимим.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц наголошено на тому, що повернення апеляційної скарги з тих підстав, що особа не виконала вимог ухвали про усунення недоліків, можливо лише у тому випадку, коли особа отримала відповідну ухвалу суду, тобто ознайомилася з її змістом, але ухилилася від виконання вимог, указаних в ухвалі.
Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 28 вересня 2022 року у справі №755/17444/20, від 30 листопада 2022 року у справі №185/463/22.

У даній справі встановлено, що 31 березня 2026 року заявник ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрчишин В.М. звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення опікуна.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 06 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрчишин Василь Миколайович, де третьою особою зазначено опікунську раду Чернівецької міської ради, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна залишено без руху в зв`язку з тим, що заявник подав до суду заяву з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України, а саме: «заявнику необхідно було надати суду висновок органу опіки та піклування про доцільність призначення його опікуном над недієздатною фізичною особою та докази, які підтверджують можливість заявника бути опікуном. Заявником не додано необхідних документів, які б підтверджували родинні відносини заявника та особи, яку він просить визнати недієздатною – ОСОБА_3 , а саме: витягу з актового запису про народження заявника ОСОБА_1 (в якому зазначено дату народження батьків).
Крім цього, в матеріалах поданої заяви відсутній медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном, а також довідка про відсутність або наявність у нього судимості.
Разом з тим, заявник посилається на те, що він на даний час перебуває на військовій службі у ВЧ НОМЕР_1 з 18 вересня 2025 року по теперішній час, проте відсутні посилання на докази, хто здійснює догляд за ОСОБА_3 , та з ким вона проживає на даний час, а також не прилучені відповідні письмові докази на підтвердження цих обставин.
До матеріалів позову не доданий оригінал платіжного документа про сплату судового збору в розмірі 665 грн. 60 коп. за заявлену вимогу».
На виконання ухвали суду від 06 квітня 2026 року до суду 14 квітня 2026 року надійшла заява про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення опікуна в новій редакції із відповідними додатками.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрчишин Василь Миколайович, де заінтересованими особами зазначено Опікунську раду Чернівецької міської ради, про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, визнано неподаною і повернуто її заявнику.
Постановляючи ухвалу про повернення заяви, суд першої інстанції виходив із того, що: «заявник частково виконав вимоги суду, викладені в ухвалі суду від 06 квітня 2026 року, а саме, на виконання вимог ухвали суду представником заявника подано заяву в новій редакції із зазначенням заінтересованих осіб та прилучено до матеріалів заяви оригінал квитанції про сплату судового збору. В решті - вимоги ухвали суду заявником фактично не виконано. Заявник не подав у встановлений строк до суду документи, зазначені в ухвалі суду про залишення заяви без руху, а саме: акт обстеження умов проживання особи, що потребує опіки, опис її майна та майбутнього опікуна, довідки про стан здоров`я особи, яка потребує опіки та її опікуна, довідки про судимість майбутнього опікуна. Не додано висновок органу опіки та піклування про можливість призначення заявника опікуном над недієздатною фізичною особою. Разом з цим, заявником не додано необхідних документів, які б підтверджували родинні відносини заявника та особи, яку він просить визнати недієздатною – ОСОБА_3 , а саме: витягу з актового запису про народження заявника ОСОБА_1 (в якому зазначено дату народження батьків). Крім цього, до матеріалів поданої заяви не доданий медичний висновок про те, що за станом здоров`я заявник може бути опікуном. При цьому, заявником в поданій до суду заяві на виконання вимог ухвали суду так і не послався на докази, хто здійснює догляд за ОСОБА_3 , яка є інвалідом І групи загального захворювання, та з ким вона проживає на даний час, а також не прилучені відповідні письмові докази на підтвердження цих обставин. А також не зазначено в поданій до суду заяві заінтересовану особу Військову частину НОМЕР_1 ».
Однак з таким висновком колегія суддів погодитись не може з огляду на таке.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 147/127/17 зроблено висновок, що «законодавець не покладає на суд обов`язок продовжити строк на усунення недоліків у разі усунення недоліків апеляційної скарги частково. При цьому вказані процесуальні правові приписи не позбавляють суд права в разі усунення недоліків не в повному обсязі постановити ухвалу, якою продовжити строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Подавши заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, ОСОБА_1 не виконала всі вимоги ухвали апеляційного суду та не надала суду належним чином оформленої апеляційної скарги та її копій відповідно до кількості учасників справи, про відновлення якої вона подала заяву, а тому апеляційний суд із урахуванням часткового усунення недоліків мав продовжити ОСОБА_1 відповідний строк, а повернення апеляційної скарги здійснене судом апеляційної інстанції з порушенням норм процесуального права».
З матеріалів справи вбачається, що на виконання ухвали суду від 06 квітня 2026 року заявник подав до суду першої інстанції заяву в новій редакції, до якої прилучив ряд доказів.
З огляду на викладене, після постановлення судом першої інстанції ухвали про залишення позовної заяви без руху від 06 квітня 2026 року, заявник звернувся до суду із заявою про усунення недоліків з відповідними додатками у встановлений строк.
Отже, враховуючи, що заявником вчинялись дії щодо усунення недоліків заяви, суд першої інстанції не надав цьому належної оцінки та не визначив у якій мірі недоліки заяви були усунуті, оскільки у разі часткового усунення недоліків заяви суд першої інстанції не був позбавлений можливості вирішити питання про продовження строку для усунення недоліків заяви.
Крім цього, колегія суддів звертає увагу на особливості розгляду судом справ окремого провадження, зокрема ч.2,3 ст.294 ЦПК України, а також з врахуванням приписів ч.2 ст.13 ЦПУ України, згідно до яких суд має право збирати докази з власної ініціативи у випадках, коли це необхідно, в тому числі, для захисту осіб, які визнані судом недієздатними.
За таких обставин суд першої інстанції зробив передчасний висновок про наявність підстав для визнання неподаною та повернення заяви про визнання особи недієздатною та призначення опікуна.
Отже, судом першої інстанції безпідставно повернуто заяву заявнику через неусунення недоліків поданої заяви.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Згідно ст. 374 ч.1 п. 6 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Відповідно до п.п.3, 4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
За вказаних обставин, ухвала Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 квітня 2026 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 квітня 2026 року – скасувати та матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення їй опікуна – направити до Шевченківського районного суду м.Чернівців для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.
Суддя-доповідач: Н.К. Височанська
Судді: О.О. Одинак
І.Б. Перепелюк