В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 348/333/26
Провадження № 1-кп/348/200/26

04 червня 2026 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області
в складі головуючого-судді: ОСОБА_1 
з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 
прокурора: ОСОБА_3 
потерпілої: ОСОБА_4 
представника потерпілої: ОСОБА_5 
обвинуваченого: ОСОБА_6 
захисника: ОСОБА_7 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025091200000365, за обвинувальним актом від 12.02.2026, щодо обвинувачення:
ОСОБА_6 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарів, жителя АДРЕСА_1 , одруженого, з вищою освітою, який проходить військову службу за контрактом в Збройних Силах України на посаді начальника штабу – заступника командира НОМЕР_1 батальйону ТРО військової частини НОМЕР_2 , військове звання – майор, раніше не судимого, громадянина України,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України,-
УСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_8 , а також завідомо залишив без допомоги особу, яка перебувала у небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, сам поставив потерпілого у небезпечний для життя стан.
Кримінальні правопорушення ним вчинено при наступних обставинах:
Військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , майор ОСОБА_6 , 18.11.2025 близько 23 год. 18 хв., в темну пору доби, суху погоду, керуючи автомобілем марки Ноnda CR-V, з реєстраційним номером Чеської республіки 2SCP6E, рухаючись прямою ділянкою автодороги дороги Н-09 сполученням Мукачево-Львів у напрямку м. Мукачево, із двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку по вул. Соборна у с. Стримба Надвірнянського району Івано-Франківської області, тобто в межах населеного пункту, у порушення вимог п.п. 1.5 та 1.10 Розд. 1, п.п. «б» та «д» п. 2.3 Розд. 2, п. п. 12.1, 12.2, 12.3 Розд. 12 ПДР України, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху, не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості на даній ділянці дороги та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перебував на проїзній частині дороги, внаслідок чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, її органів та грудного відділу хребта з переломами 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 ,11, 12-го ребер справа по лопатковій лінії, 4, 5, 6-го ребер справа по середньо-ключичній лінії, 2, 3, 4, 5, 6-го ребер справа по біляхребцевій лінії, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12-го ребер зліва по одній косій лінії, яка проходить між лопатковою та біляхребтовою лініями; переломи 3, 4, 5, 6, 7, 8-го ребер зліва між середньо-ключичною та передньо-пахвовою лініями, повним розривом з`єднання між 4-5-грудними хребцями, крововиливами в плевральні порожнини (в лівій-350мл темно-червоної рідкої крові; в правій-300мл темночервоної рідкої); розривом стінки правого шлуночка серця, розривом грудного відділу аорти, крововиливом в клітковину заднього середостіння з поширенням на корені легень та куполи діафрагми, розривами лівої легені, саднами в ділянках грудної клітки, поєднаної відкритої тупої травми живота, його органів, органів заочеревинного простору і тазу з крововиливом в черевну порожнину (біля 200мл темно-червоної рідкої крові), множинними розривами печінки, крововиливом в печінково-дванадцятипалу зв`язку, забоєм підшлункової залози, розривами клубової кишки, крововиливами в жирову капсулу нирок, розривами обох нирок, переломом верхньої та нижньої гілки лобкової кістки зліва, повним розривом лобкового з`єднання, переломом правої та лівої клубових кісток, стінок кульшової западини справа, саднами, синцями в ділянках живота, в правій клубовій ділянці, в ділянках сідниць, в куприковій ділянці, синцем з забійно-рваною раною в лівій клубовій ділянці з поширенням на пахвову ділянку; відкритої тупої травми правої нижньої кінцівки з багатоуламковим переломом верхньої третини кісток правої гомілки, нижньої та верхньої третини правої стегнової кістки, руйнуванням капсули колінного суглобу переломом нижньої третини малогомілкової кістки, краєвим переломом зовнішнього надвиростка правої великогомілкової кістки, саднами, забійно-рваними ранами в ділянках правої ноги, закритої тупої травми правого верхнього плечового поясу з переломом середньої третини правої плечової кістки; поєднаної закритої тупої травми лівого верхнього плечового поясу та шиї зліва з вивихом лівого плечового суглоба, переломом дистального кінця надплечового відростка лівої лопатки, саднами та забійно-рваними ранами в ділянках лівого верхнього плечового поясу, саднами в ділянках шиї, закритої тупої травми лівої нижньої кінцівки з саднами та забійно-рваною раною в ділянці лівої ноги. Вказані тілесні ушкодження ускладнені тяжким травматичним шоком. Відкритої черепно-мозково-лицевої травми з переломом кісток склепіння, основи 7 лицевого черепа, крововиливом під м`яку мозкову оболонку мозочка, в м`які тканини голови в правій скронево-потиличній ділянці, в лівій тьмяно-скроневопотиличній ділянці, саднами та забійними ранами в ділянках голови, від яких помер на місці події.
Крім того, Військовослужбовець військової частини НОМЕР_2 , майор ОСОБА_6 , 18.11.2025 близько 23 год. 18 хв. по вул. Соборна у с. Стримба, Надвірнянського району Івано-Франківської області, в порушення вимог п. п. 2.10 а), г) ПДР України, діючи умисно, здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що такими своїми діями він поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не виконав свого громадянського обов`язку, що покладений на нього законом і загальновизнаними нормами моралі: не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а умисно залишив його у небезпечному для життя стані, натомість покинув місце події.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні повністю та безумовно визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Суду пояснив, що 18.11.2025 близько 23 год. 18 хв., в темну пору доби, він, керуючи автомобілем Ноnda CR-V, р.н. Чеської республіки НОМЕР_3 , рухався ділянкою дороги в с. Стримба по вул. Соборна, у напрямку м. Мукачево. Однак він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості для руху не урахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не обрав безпечної швидкості на даній ділянці дороги, та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , який перебував на проїзній частині дороги. В результаті його дій сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події. Крім того він, здійснивши наїзд на пішохода ОСОБА_8 , та розуміючи, що такими своїми діями поставив потерпілого у небезпечний для життя стан, маючи можливість для надання допомоги, не переконався чи потребує потерпілий допомоги, не вжив можливих заходів для надання йому домедичної допомоги, не викликав бригаду швидкої медичної допомоги та не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, а натомість покинув місце події, залишивши його у небезпечному для життя стані. У вчиненом щиро розкаявся.
У судовому засіданні сторони повідомили про, те що 04.06.2026 між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю захисника ОСОБА_9 , на підставі ст.ст. 468-470, 472-473 КПК України, в приміщенні Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, за письмової згоди потерпілої ОСОБА_4 , укладено угоду про визнання винуватості. Сторони угоди просили затвердити вказану угоду про визнання винуватості та ухвалити вирок на умовах, узгоджених сторонами угоди.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник-адвокат ОСОБА_9 в судовому засіданні угоду про визнання винуватості підтримали і просили її затвердити.
Потерпіла ОСОБА_4 та її представник-адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечили проти затвердження угоди про визнання винуватості та ухвалення вироку на підставі угоди. Цивільний позов потерпілої до обвинуваченого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, просили залишити без розгляду, у зв`язку з повним відшкодуванням обвинуваченим завданої матеріальної та моральної шкоди, та скасувати заходи забезпечення цивільного позову.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначив, що угоду про визнання винуватості відповідає вимогам закону, при укладенні даної угоди дотримані положення КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , роз`яснивши сторонам наслідки укладення та затвердження угоди відповідно до вимог ст. 473 КПК України, та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , виходячи зі ст. 12 КК України є тяжким злочином. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 135 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , виходячи зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
При цьому згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
В даному кримінальному провадженні потерпіла ОСОБА_4 , у порядку ст. 469 КПК України надала письмову згоду прокурору на укладення вище вказаної угоди.
Згідно з даною угодою прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_6 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного провадження обставин, а саме, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України; шкода, завдана кримінальним правопорушенням, потерпілій ОСОБА_4 відшкодована в повному обсязі; ОСОБА_6 щиро розкаявся у вчиненні кримінальних правопорушень.
Крім того сторони угоди узгодили покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, тому, враховуючи ряд пом`якшуючих обставин є підстави призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України – із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України – у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 58 КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який проходить військову службу за мобілізацією в складі ЗСУ, позитивно характеризується за місцем служби, є учасником бойових дій, бажає продовжити проходження військової служби, його щире каяття, беззастережне визнання ним винуватості, призначити ОСОБА_6 замість 1 року 6 місяців позбавлення волі службове обмеження строком на 1 рік 6 місяців із відрахуванням 10 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 в дохід держави.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_6 та є йому зрозумілими.
Судом під час судового засідання з`ясовано, що ОСОБА_6 цілком розуміє зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер кожного обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, вид та розмір покарання, що будуть застосовані до нього, застосування службового обмеження для військовослужбовців у разі затвердження угоди судом.
При цьому суд в судовому засіданні переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, суд дійшов висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , умови угоди про визнання винуватості, її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, діям обвинуваченого надана правильна правова кваліфікація за ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, а тому наявні всі правові підстави для затвердження вказаної угоди.
Узгоджене сторонами угоди покарання за видом та розміром відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, і не виходить за межі загальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність. Крім того прокурор та обвинувачений дійшли згоди про застосування до ОСОБА_6 службового обмеження для військовослужбовців на підставі ст. 58 КК України.
З врахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до вимог ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину (ч. 2 ст. 286 КК України), та нетяжкого злочину (ч. 1 ст. 135 КК України), суспільної небезпеки вчиненого, даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває, по місцю проживання та служи характеризується позитивно, одружений, на даний час проходить військову службу за мобілізацією в складі ЗСУ, є учасником бойових дій, а також обставин, що пом`якшують його покарання: щире каяття у вчиненому, беззастережне визнання ним своєї винуватості, добровільне відшкодування потерпілій завданої шкоди, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_6 необхідно призначити узгоджене сторонами покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України – із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами; за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України – у виді позбавлення волі на строк 1 рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами. На підставі ст. 58 КК України призначити ОСОБА_6 замість 1 року 6 місяців позбавлення волі службове обмеження строком на 1 рік 6 місяців із відрахуванням 10 відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 в дохід держави.
Дане покарання, визначене в угоді про визнання винуватості, є необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 04.06.2026, укладеної між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_6 , і про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 узгодженого сторонами покарання.
Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.
Загальний розмір витрат, пов`язаних із залученням експертів у даному кримінальному провадженні, складає 16045,20 грн., а саме за проведення: за проведення судової трасологічної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109-25/16689-ТР від 24.11.2025) – 8914,00 грн; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109-25/17633-IT від 27.01.2026) – 3565,60 грн; за проведення судової інженерно-транспортної експертизи (висновок експерта № СЕ-19/109-25/17637-IT від 04.02.2026) – 3565,60 грн.
Зазначені витрати у відповідності до вимог ст. 122 КПК України є процесуальними витратами.
Як передбачено ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 винуватий у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за вказаних у вироку обставинах, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 16045,20 грн.
У кримінальному провадженні потерпілою ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 заявила клопотання про залишення без розгляду поданого нею цивільного позову у зв`язку з повним відшкодуванням їй завданої матеріальної та моральної шкоди, та скасування заходів забезпечення цивільного позову.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Частиною 1 ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Зі змісту ч. 3 ст. 13 ЦПК України, вбачається, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Таким чином, враховуючи клопотання потерпілої про залишення без розгляду цивільного позову, суд приходить до висновку про можливість залишення без розгляду цивільного позову потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, оскільки це є її волевиявлення (процесуальне право).
За змістом ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Таким чином, заходи забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , вжиті ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2026, шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, що належить обвинуваченому ОСОБА_6 , в межах суми позову 310178,00 грн, підлягають скасуванню у зв`язку із залишенням цивільного позову без розгляду.
Арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2025, підлягає скасуванню, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.
Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2025 до обвинуваченого ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 605600,00 грн. Заставодавцем ОСОБА_10 внесено заставу за обвинуваченого ОСОБА_6 у вказаному розмірі, що підтверджується копіями квитанції № 1.417584585.1 від 25.11.2026, та № 376Т007ІVY від 25.11.2026.
За змістом ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Оскільки на час ухвалення вироку судом на встановлено підстав для звернення застави в дохід держави, та у зв`язку з припиненням дії запобіжного заходу у виді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , застава, внесена заставодавцем ОСОБА_10 , в розмірі 310178,00 грн, підлягає поверненню заставодавцю.
На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 122, 124, 373, 374, 468 – 476 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 04.06.2026, укладену між прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 та обвинуваченим у цьому провадженні ОСОБА_6 .
Визнати  ОСОБА_6  винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286, ч. 1 ст. 135 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди покарання, а саме:
-за ч. 2 ст. 286 КК України – із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами;
-за ч. 1 ст. 135 КК України – у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим сторони, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 58 КК України призначити ОСОБА_6 замість 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі службове обмеження строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців із відрахуванням 10 (десяти) відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_6 в дохід держави.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , жителя АДРЕСА_1 , на користь держави – процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, у розмірі 16045 грн 20 коп (шістнадцять тисяч сорок п`ять гривень двадцять копійок).
Цивільний позов потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_4 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням – залишити без розгляду.
Заходи забезпечення цивільного позову потерпілої ОСОБА_4 , вжиті ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 28.04.2026, шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно, що належить обвинуваченому ОСОБА_6 , в межах суми позову – скасувати.
Арешт тимчасово вилученого майна, накладений ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2025 – скасувати.
Речові докази: уламки пластмаси, які упаковано до спецпакету SUD3069432, диск із логотипом виробника, який упаковано до спецпакету РSР1091348; пошкоджений полімерний захисний кожух днища автомобіля, який упаковано в білий полімерний пакет та опечатано; два зіскоби жирної речовини із підрамника заднього бампера та бризговика автомобіля, які упаковано до двох окремих паперових конвертів; мікрооб`єкти, схожі на волокна із пошкодженого захисного кожуха днища автомобіля, які упаковано до спецпакету СRI1106297, які згідно постанови слідчого від 19.11.2025 передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області – знищити.
Речовий доказ: автомобіль марки Honda, моделі CR-V, із реєстраційним номером Чеської республіки 2SCP6E, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно постанови слідчого від 19.11.2025 поміщено на зберігання на територію Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області – повернути власнику ОСОБА_6 .
Речовий доказ: мобільний телефон марки «Sаmsung» моделі «Gаlаху А35», ІМЕІ: НОМЕР_6 , із сім-картою мобільного оператора «Київстар» із номером мобільного телефону НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно постанови слідчого від 19.11.2025 передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області – повернути власнику ОСОБА_6 .
Речовий доказ: DVD-R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, наданим оперуповноваженими СКП Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області у відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, які згідно постанови слідчого від 19.11.2025 долучено до матеріалів кримінального провадження – зберігати при матеріалах кримінального провадження № 12025091200000365.
Заставу в розмірі 605600 грн 00 коп. (шістсот п`ять тисяч шістсот гривень), внесену платником ОСОБА_10 , РНОКПП НОМЕР_8 , за обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі ухвали слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 21.11.2025, згідно квитанцій № 1.417584585.1 від 25.11.2026 (на суму 150000,00 грн), та № 376Т007ІVY від 25.11.2026 (на суму 455600,00 грн) – повернути заставодавцю ОСОБА_10 .
Вирок на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання копії вироку.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя  ОСОБА_1