ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2160/22	

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:
Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,
Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,
за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:
від позивача – Овчарук О.О. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)
від відповідача (скаржника) – Станько М.М.
від третіх осіб – не з`явилися

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” від 02 січня 2026 року
на рішення Господарського суду Львівської області від 04 грудня 2025 року, суддя Горецька З.В.
у справі № 914/2160/22
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг”, м. Київ
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут”, м. Дніпро
третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю “Оператор газотранспортної системи України”, м. Київ
третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Акціонерне товариство “Оператор газорозподільної системи “Львівгаз”, м. Львів
про стягнення 1 863 236 184,64 грн

встановив:
05 вересня 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” про стягнення 1 863 236 184,64 грн, з яких: 1 273 489 749,32 грн – основний борг за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021, 110 210 802,98 грн – пеня, 12 739 528,30 грн – 3% річних, 56 104 120,96 грн – інфляційні втрати та 410 691 983,08 грн – штраф.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 04 грудня 2025 року у справі № 914/2160/22 закрито провадження у справі в частині стягнення заборгованості в розмірі 44 409 050,36 грн. Позовні вимоги задоволено: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» заборгованість в розмірі 1 819 674 787,71 грн, у тому числі: основний борг – 1 229 080 698,96 грн, пеня - 110 210 802,98 грн, 3% річних - 12 739 528,30 грн, інфляційні втрати – 56 104 120,96 грн, штраф – 410 691 983,08 грн та судовий збір в розмірі 847 653,43 грн. Поряд з тим, вказаним рішенням відмовлено у задоволенні клопотань відповідача про відстрочення виконання рішення та про зменшення штрафних санкцій.
Рішення суду мотивоване тим, що сторонами укладено рамковий договір купівлі продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021, з урахуванням укладеного індивідуального договору № БГр-21/22-ЛВГЗ від 30.09.2021 із змінами, внесеними до нього, який сторонами виконувався. Позивач на виконання вищевказаного договору у період з 01.10.2021 по 30.04.2022 поставив відповідачу природний газ, водночас відповідач не провів повну оплату, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість в загальній сумі 1 273 489 749,32 грн. Судом встановлено, що в ході розгляду справи відповідач погасив частину заборгованості в розмірі 44 409 050,36 грн, відтак, провадження у справі в цій частині суд закрив на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України. Також судом перевірено наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, трьох відсотків річних, пені та штрафу і встановлено, що такі проведено вірно, відтак, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача заявлених штрафних санкцій в повному обсязі, при цьому, встановивши відсутність підстав для їх зменшення.
Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду в частині стягнення заборгованості за жовтень 2021 року в сумі 201 866 грн, відповідач – Товариство з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою (з урахуванням змін) та просив відкрити апеляційне провадження лише в цій частині, оскільки відповідач не в змозі оплатити судовий збір у повному розмірі (1 017 184,12 грн), тому вимушений оскаржити рішення суду першої інстанції лише в частині суми заборгованості, що становить 201 866 грн. В апеляційній скарзі відповідач, зокрема, зазначає, що у зв`язку з проведеним АТ “Львівгаз” коригуванням обсягів спожитого населенням природного газу - ТОВ «Львівгаз Збут» здійснило постачання природного газу побутовим споживачам протягом періоду з жовтня 2021 по квітень 2022 в обсягах, менших від тих, які зазначені в Актах приймання-передачі природного газу до Індивідуального договору, укладеного з ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг”, відтак, вважає, що у комерційних актах приймання-передачі природного газу до Індивідуального договору зазначено неправильні обсяги природного газу, передані за договором, а також визначено неправильну суму зобов`язань ТОВ «Львівгаз Збут» перед ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг” за Індивідуальним договором. Також вважає неправомірною відмову суду першої інстанції в задоволенні поданих відповідачем клопотань про витребування доказів та про призначення судової (комплексної) експертизи. Крім цього, зазначає, що різниця між вартістю ресурсу природного газу, використаного для потреб побутових споживачів, та вартістю реалізації цього ресурсу побутовим споживачам природного газу протягом січня - квітня 2021 року підлягає державному регулюванню, зокрема, в цілях погашення заборгованості постачальників природного газу перед ТОВ Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг», відтак, частина заборгованості, заявлена Позивачем до стягнення у цій справі підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі Закону № 1639-IX. Також відповідач посилається на форс-мажорні обставини, зокрема, обставини щодо воєнного стану, як підстави для договірного списання та відкладення строку виконання зобов`язань товариства на час дії військового стану. Крім цього, відповідач зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не зменшив штрафні санкції та не відстрочив виконання рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача – без задоволення. Серед іншого, зазначає, що в межах цієї справи відсутній спір щодо стягнення з відповідача основної заборгованості за спожитий газ в жовтні 2021 року, оскільки вартість такого повністю була сплачена відповідачем ще до подання цього позову.
Відповідачем подано до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення у справі експертизи, яке залишено судом без розгляду 27 квітня 2026 року.
Крім цього, відповідачем подано до апеляційного суду клопотання про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення 201 866 грн – заборгованості за жовтень 2021 року, у зв`язку з тим, що вказана заборгованість підлягає врегулюванню за рахунок видатків державного бюджету на підставі Закону № 1639-IX.
Представник позивача в судовому засіданні проти заявленого клопотання заперечив, просив відмовити у задоволенні такого.
Розглянувши клопотання відповідача, колегія суддів таке залишила без розгляду, оскільки відповідач не подав його разом з апеляційною скаргою та не обґрунтував причини, що унеможливлювали його заявлення в апеляційній скарзі у відповідності до вимог ст.258 ГПК України.
Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі.
Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились (належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи).
Відповідно до ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Оскільки явка представників третіх осіб в судове засідання не визнавалась обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за їхньої відсутності.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного:
Як встановлено місцевим господарським судом та вбачається з матеріалів справи, 30.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» укладено Рамковий договір купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛВГЗ (далі- Рамковий договір), відповідно до умов якого, а саме: п.1.1 цей договір (включаючи усі зміни та доповнення) регулює відносини сторін щодо купівлі-продажу, передачі та прийому природного газу за угодою, що надалі іменується - «Індивідуальний договір». Форма Індивідуального договору наведена у Додатку 1, що є невід`ємною частиною Договору.
Згідно з п.1.2 Рамкового договору Індивідуальний договір повинен бути укладений з урахуванням умов цього договору, у письмовій формі та підписаний уповноваженими представниками сторін, і складає невід`ємну частину цього договору.
Відповідно до п.1.3 Рамкового договору умовами Індивідуального договору визначається договірна ціна, договірна вартість, договірний обсяг, періоди поставки, порядок оплати, пункт поставки та інші умови, визначені згідно з цим Договором. У разі якщо інше не передбачено умовами Індивідуального договору, застосовуються положення цього Рамкового договору.
У п.1.4 Рамкового договору сторони погодили, що продавець зобов`язується передати у власність покупцю природний газ в обсягах та у строки, що погоджені сторонами у відповідному Індивідуальному договорі, а покупець зобов`язується прийняти і своєчасно сплатити вартість такого обсягу газу у розмірі, строки та у порядку, що визначені відповідним Індивідуальним договором та цим Рамковим договором.
Пунктом 3.1 Рамкового договору передбачено, що продавець передає покупцеві природний газ у порядку та на умовах, визначених у Індивідуальному договорі. Перехід права власності на природний газ відбувається на умовах, передбачених цим Договором, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором.
Передача та приймання природного газу здійснюється на ВТТ шляхом надання сторонами Оператору ГТС торгових сповіщень на відчуження/набуття природного газу в Інформаційній платформі Оператора ГТС, відповідно до вимог Кодексу ГТС. Право власності на природний газ переходить від продавця до покупця у ВТТ (п.3.3 Рамкового договору).
Згідно з п.п.3.9, 3.10 Рамкового договору після закінчення періоду поставки, у якому була здійснена передача газу, але не пізніше 8-го числа місяця, наступного за періодом поставки, якщо інше не передбачено Індивідуальним договором, продавець складає, підписує, скріплює своєю печаткою комерційний акт та направляє на підпис покупцю його скановану копію на електронну адресу покупця вказану у Розділі 11 цього Договору. Комерційний акт вважається отриманим покупцем в день направлення його продавцем на електронну адресу покупця, також продавець надсилає на підпис покупцю оригінали комерційного акту у двох примірниках підписані та скріплені печаткою продавця на поштову адресу покупця вказану у Розділі 11 цього Договору.
Покупець підписує, скріплює печаткою (за наявності) отриману скановану копію комерційного акту та направляє підписану ним скановану копію на електронну адресу продавця вказану у Розділі 11 цього Договору. Покупець також підписує оригінал отриманого від продавця комерційного акту та повертає один примірник підписаного покупцем комерційного акту продавцю, не пізніше 12-го числа місяця, наступного за періодом поставки на поштову адресу продавця, вказану у Розділі 11 цього Договору.
Продаж природного газу здійснюється за договірною ціною, що встановлюється між продавцем та покупцем на умовах Індивідуального договору (п.4.2 Рамкового договору).
Відповідно до п.4.3 Рамкового договору договірна вартість розраховується і підлягає сплаті в українських гривнях у безготівковій формі на рахунок продавця. Договірна вартість кожного договірного обсягу газу визначається на умовах Індивідуального договору та округлюється до 2-х знаків після коми.
Пунктом 4.4 Рамкового договору передбачено, що покупець має здійснити оплату за природний газ на умовах, передбачених Індивідуальним договором.
За порушення покупцем строків проведення розрахунків за природний газ, визначених Договором та/або Індивідуальним договором, крім суми заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а у випадку порушення покупцем строків оплати за природний газ більше ніж на 5 (п`ять) робочих днів, покупець зобов`язаний сплатити на користь продавця додатково штраф, розмір якого становить 10% від суми простроченого платежу (п.6.3 Рамкового договору).
30.09.2021 між сторонами укладено Індивідуальний договір № БГр-21/22-ЛВГЗ до Рамкового договору купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 (далі - Індивідуальний договір).
За умовами п.п.1, 3 Індивідуального договору загальний період поставки з 01.10.2021 до 30.04.2022. Плановий договірний обсяг газу за загальний період поставки складає 620 500,00 тис. куб. м.
Згідно з п.7 Індивідуального договору протягом 3-х (трьох) робочих днів після отримання продавцем заявки сторони укладають відповідну Додаткову угоду до Індивідуального договору, в якій визначають договірний обсяг природного газу на період поставки, відповідно до поданої заявки та його договірну вартість.
Відповідно до п.8 Індивідуального договору договірна вартість газу за період поставки розраховуються як добуток договірного обсягу відповідно до укладеної сторонами Додаткової угоди та наданої покупцем заявки та договірної ціни, визначеної в пункті 10 Індивідуального договору.
У п.12 Індивідуального договору сторони погодили, що оплата договірної вартості за відповідний період поставки здійснюється покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів, починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.

Відповідно до додаткової угоди № 10-БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 (в редакції додаткової угоди №2 від 29.10.2021) до Індивідуального договору, сторони домовились:
- пункт 1 Додаткової угоди № 10-БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Відповідно до пункту 3 Індивідуального договору, обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «жовтень 2021» складає 61 580,250 тис.куб.м...».
- пункт 3 Додаткової угоди № 10-БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Сторони домовились, на виконання пункту 8 Індивідуального договору, що договірна вартість за період поставки «жовтень 2021» складає 380 771 212,50 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 76 154 242,50 грн, разом 456 925 455 грн...».
На виконання умов додаткової угоди № 10-БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_10-БГр-ЛВГЗ від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 456 925 455 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 11-БГр-ЛВГЗ від 22.10.2021 (в редакції додаткової угоди №1 від 30.11.2021) до Індивідуального договору сторони домовились:
- пункт 1 Додаткової угоди № 11-БГр-ЛВГЗ від 22.10.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «листопад 2021» складає 78 820,000 тис.куб.м...».
- пункт 3 Додаткової угоди № 11-БГр-ЛВГЗ від 22.10.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Сторони домовились, на виконання пункту 8 Індивідуального договору, що договірна вартість за період поставки «листопад 2021» складає 487 370 333,33 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 97 474 066,67 грн, разом 584 844 400 грн...».
На виконання умов додаткової угоди № 11-БГр-ЛВГЗ від 22.10.2021 сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_11-БГр-ЛВГЗ від 30.11.2021 за листопад 2021 року на суму 584 844 400 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 12-БГр-ЛВГЗ від 22.11.2021 (в редакції додаткової угоди №1 від 31.12.2021) до Індивідуального договору сторони домовились:
- пункт 1 Додаткової угоди № 12-БГр-ЛВГЗ від 22.11.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Відповідно до пункту 3 Індивідуального договору, обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «грудень 2021» складає 123 250,000 тис.куб.м...».
- пункт 3 Додаткової угоди № 12-БГр-ЛВГЗ від 22.11.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Сторони домовились на виконання пункту 8 Індивідуального договору, що договірна вартість за період поставки «грудень 2021» складає 762 095 833,33 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 152 419 166,67 грн, разом 914 515 000,00 грн. ».
На виконання умов додаткової угоди № 12-БГр-ЛВГЗ від 22.11.2021 сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_12-БГр-ЛВГЗ від 31.12.2021 за грудень 2021 на суму 914 515 000 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 01-БГр-ЛВГЗ від 21.12.2021 (в редакції додаткової угоди №1 від 31.01.2022) до Індивідуального договору сторони домовились:
- пункт 1 Додаткової угоди № 01-БГр-ЛВГЗ від 21.12.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «січень 2022» складає 95 030,000 тис. куб. м.».
- пункт 3 Додаткової угоди № 01-БГр-ЛВГЗ від 21.12.2021 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Сторони домовились на виконання пункту 8 Індивідуального договору, що договірна вартість за реріод поставки «січень 2022» складає 587 602 166,67 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 117 520 433,33 грн, разом 705 122 600 грн.».
На виконання умов додаткової угоди № 01-БГр-ЛВГЗ від 21.12.2021 сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_01-БГр-ЛВГЗ від 31.01.2022 за січень 2022 на суму 705 122 600 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 02-БГр-ЛВГЗ від 24.01.2022 (в редакції додаткової угоди №1 від 28.02.2022) до Індивідуального договору сторони домовились:
- пункт 1 Додаткової угоди № 02-БГр-ЛВГЗ від 24.01.2022 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «лютий 2022» складає 73 540,000 тис. куб. м.».
- пункт 3 Додаткової угоди № 02-БГр-ЛВГЗ від 24.01.2022 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Сторони домовились на виконання пункту 8 Індивідуального договору, що договірна вартість за період поставки «лютий 2022» складає 454 722 333,33 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 90 944 466,67 грн, разом 545 666 800 грн.».
На виконання умов додаткової угоди № 02-БГр-ЛВГЗ від 24.01.2022 сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_02-БГр-ЛВГЗ від 28.02.2022 за лютий 2022 на суму 545 666 800 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 03-БГр-ЛВГЗ від 22.02.2022 (в редакції додаткової угоди №1 від 31.03.2022) до Індивідуального договору сторони домовились:
- пункт 1 Додаткової угоди № 03-БГр-ЛВГЗ від 22.02.2022 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «березень 2022» складає 76 250,000 тис.куб.м.».
- пункт 3 Додаткової угоди № 03-БГр-ЛВГЗ від 22.02.2022 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Сторони домовились на виконання пункту 8 Індивідуального договору, що договірна вартість за період поставки «березень 2022» складає 471 479 166,67 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 94 295 833,33 грн, разом 565 775 000 грн.».
На виконання умов додаткової угоди № 03-БГр-ЛВГЗ від 22.02.2022 сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_03-БГр-ЛВГЗ від 31.03.2022 за березень 2022 на суму 565 775 000 грн.
Відповідно до додаткової угоди № 04-БГр-ЛВГЗ від 22.03.2022 (в редакції додаткової угоди №1 від 30.04.2022) до Індивідуального договору сторони домовились:
- пункт 1 Додаткової угоди № 04-БГр-ЛВГЗ від 22.03.2022 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «квітень 2022» складає 53 470,000 тис. куб. м.».
- пункт 3 Додаткової угоди № 04-БГр-ЛВГЗ від 22.03.2022 до Індивідуального договору викласти у наступній редакції: «Сторони домовились на виконання пункту 8 Індивідуального договору, що договірна вартість за період поставки «квітень 2022» складає 330 622 833,33 грн без ПДВ, крім того ПДВ - 66 124 566,67 грн, разом 396 747 400 грн.».
На виконання умов додаткової угоди № 04-БГр-ЛВГЗ від 22.03.2022 сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_04-БГр-ЛВГЗ від 30.04.2022 за квітень 2022 на суму 396 747 400 грн.
Всі наведені вище комерційні акти підписані уповноваженими представниками сторін, а їх підписи скріплені печатками юридичних осіб – сторін договору.
У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати товару, у нього виникла заборгованість за рамковим договором купівлі-продажу природного газу № 2рд_БГр-ЛВГЗ від 30.09.2021 перед позивачем в сумі 1 273 489 749,32 грн.
У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю “Газопостачальна компанія “Нафтогаз Трейдинг” звернулося до суду з цим позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю “Львівгаз Збут” 1 863 236 184,64 грн, з яких: 1 273 489 749,32 грн – основний борг, 110 210 802,98 грн – пеня, 12 739 528,30 грн – 3% річних, 56 104 120,96 грн – інфляційні втрати та 410 691 983,08 грн – штраф.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ст.712 ЦК України).
Згідно з ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Обов`язок покупця щодо оплати товару передбачено частиною 1 ст.692 ЦК України.
Поряд з тим, відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Умовами Індивідуального договору (п.12) визначено, що оплата договірної вартості за відповідний період поставки здійснюється покупцем виключно грошовими коштами на банківський рахунок продавця протягом 45 (сорока п`яти) календарних днів, починаючи з дня, наступного за днем закінчення відповідного періоду поставки.
Судом встановлено, що відповідач частково розрахувався за поставлений позивачем природній газ, заборгувавши останньому 1 273 489 749,32 грн, стягнення яких серед іншого є предметом позову.
Поряд з цим, в процесі розгляду справи відповідачем частково сплачено вказану заборгованість на суму 44 409 050,36 грн, відтак, провадження у справі в цій частині суд закрив на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України. Решту заборгованості в сумі 1 229 080 698,96 грн суд стягнув з відповідача на користь позивача.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив таке в частині стягнення заборгованості за жовтень 2021 року в сумі 201 866 грн.
Так, 30.09.2021 сторонами укладено додаткову угоду № 10-БГр-ЛВГЗ до Індивідуального договору, за умовами якої (в редакції додаткової угоди №2 від 29.10.2021), обсяг природного газу, який буде прийнятий покупцем від продавця у періоді поставки «жовтень 2021» складає 61 580,250 тис. куб. м. Поряд з тим, сторони домовились, що договірна вартість за період поставки «жовтень 2021» складає 456 925 455 грн разом з ПДВ.
На виконання умов вказаної додаткової угоди сторонами відповідно до умов Індивідуального договору підписано комерційний акт приймання-передачі природного газу № 1_10-БГр-ЛВГЗ від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 456 925 455 грн.
Враховуючи умови договору, строк виконання відповідачем зобов`язання за жовтень 2021 року в сумі 456 925 455 грн – до 16 грудня 2021 року.
Як вбачається з матеріалів справи, поставлений позивачем природний газ у жовтні 2021 року повністю оплачений відповідачем ще до звернення позивача до суду з цим позовом, однак, із порушенням строку, визначеного сторонами в договорі (останній платіж здійснено 25 січня 2022 року).
Доводи апелянта зводяться до того, що у зв`язку з проведеним АТ “Львівгаз” коригуванням обсягів спожитого населенням природного газу - ТОВ «Львівгаз Збут» здійснило постачання природного газу побутовим споживачам в тому числі в оспорюваний період жовтень 2021, в обсягах, менших від тих, які зазначені в комерційних актах, відтак, в останніх вказано неправильні обсяги природного газу, передані за договором, а також неправильну суму зобов`язань ТОВ «Львівгаз Збут» перед ТОВ “ГК “Нафтогаз Трейдинг” за Індивідуальним договором.
Однак, як зазначено вище, предметом позову у цій справі не є стягнення з відповідача заборгованості за поставлений природний газ у жовтні 2021 року, оскільки такий був оплачений відповідачем в повному обсязі та не увійшов в суму основного боргу, що є предметом стягнення у цій справі
Водночас, судом першої інстанції правомірно відхилено відповідні доводи відповідача про передачу газу без приведення до стандартних умов в кількості меншій, ніж вказано в комерційних актах приймання-передачі природного газу.
Одночасно рішеннями судів у справі № 914/2365/22, до вирішення якої суд першої інстанції зупиняв провадження у цій справі, встановлено відсутність доказів того, що в момент передачі природного газу у ВТТ, цей газ був неякісний, зокрема його ФХП не відповідали встановленим вимогам щодо вмісту в ньому метану, а також температури точки роси за вологою. Наявні в матеріалах справи паспорти ФХП природного газу по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 та Звіти про недотримання параметрів якості природного газу, переданого від Оператора ГТС АТ «Львівгаз» за різними маршрутами по Львівській області за період з 01.10.2021 по 30.04.2022 є неналежними доказами та не доводять факт порушення ГК «Нафтогаз Трейдинг» свого обов`язку щодо передачі природного газу належної якості у ВТТ.
Також судом встановлено, що матеріалами справи підтверджується і не заперечується жодною із сторін та обставина, що весь об`єм газу, який було придбано ТОВ «Львівгаз збут» у ГК «Нафтогаз Трейдинг», було реалізовано кінцевому споживачеві (населенню) та фактично спожито останнім ще до моменту подання позовної заяви.
Щодо тверджень апелянта про те, що частина заборгованості, заявлена позивачем до стягнення у цій справі, підлягає погашенню шляхом здійснення взаєморозрахунків на підставі Закону № 1639-IX, колегія суддів ще раз звертає увагу, що оспорювана відповідачем заборгованість за період жовтня 2021 року не є предметом стягнення у цій справі.
Водночас, відповідачем не надано суду доказів врегулювання заборгованості (договори про організацію взаєморозрахунків між учасниками), яка є предметом стягнення у цій справі, на підставі Закону № 1639-IX, відтак, підстави для припинення спірних правовідносин між сторонами – відсутні.
Також скаржник посилається на форс-мажорні обставини, зокрема, обставини щодо воєнного стану, як підстави для договірного списання та відкладення строку виконання зобов`язань товариства на час дії військового стану, однак, такі доводи належним чином спростовані в оскаржуваному рішенні, зокрема, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання (висновки Верховного Суду у постанові від 31.08.2022 року у справі № 910/15264/21).
Колегія суддів також відхиляє твердження апелянта про те, що суд першої інстанції безпідставно не зменшив штрафні санкції та не відстрочив виконання рішення.
Так, частиною 3 ст.551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вказана норма не є імперативною та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.
При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.
Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.
При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки (штрафу, пені) є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (штрафу, пені).
Відмовляючи в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, місцевий господарський суд в ході дослідження усіх обставин справи в їх сукупності дійшов висновку про затягування відповідачем розгляду справи, недобросовісний характер поведінки та небажання виконувати зобов`язання за договором; поведінка відповідача свідчить про умисну та свідому бездіяльність і спростовує твердження про неможливість проведення розрахунків; водночас, відповідачем не надано доказів на підтвердження винятковості обставин, а відтак і підстав для зменшення неустойки.
Щодо відстрочення виконання рішення суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач у спірному випадку не довів наявності виняткових обставин достатніх в сукупності для відстрочення виконання рішення суду по справі.
Статтею 326 ГПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
Поряд з тим, відповідно до ч.1 ст.331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Згідно з ч.3 ст.331 ГПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи – тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.ч.4, 5 ст.331 ГПК України).
Судом правомірно враховано, що відповідачем не надано та у матеріалах справи відсутні достатні докази того, що ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язань за укладеним сторонами договором, з огляду на те, що його умови не передбачають будь-яких обмежень відповідача при здійсненні розрахунків з позивачем, а тому він мав передбачену договором можливість сплатити заборгованість, тим самим - міг впливати на стан розрахунків. Наведений відповідачем у заяві про відстрочку виконання рішення перелік обставин не є тими обставинами, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Судом встановлено, що заборгованість у відповідача виникла за поставлений йому природний газ у період з 01.10.2021 до 30.04.2022, тобто фактично грошове зобов`язання, строк виконання якого настав, не виконується боржником більше 3-х років. При цьому, боржник не обґрунтовує запропонований термін відстрочення та не надає доказів на підтвердження того, що внаслідок такого відстрочення рішення суду у даній справі буде виконане. Відтак, суд виснував, що надання за таких обставин боржнику додаткового часу для невиконання судового рішення може призвести до порушення балансу інтересів сторін.
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.
З огляду на викладене, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання грошового зобов`язання та рішення суду, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відстрочення виконання рішення суду у цій справі.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відтак, беручи до уваги все наведене вище, доводи апеляційної скарги є безпідставними та такі не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду.
Колегія суддів не вбачає наявності підстав, передбачених ст.277 ГПК України, для скасування рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Статтею 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення рішення місцевого господарського суду без змін, а апеляційної скарги – без задоволення.
Судовий збір за подання апеляційної скарги, у відповідності до ст.129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись ст.ст.236, 270, 275, 276, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:
Рішення Господарського суду Львівської області від 04 грудня 2025 року у справі № 914/2160/22 залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз Збут» – без задоволення.
Матеріали справи № 914/2160/22 повернути до Господарського суду Львівської області.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 08 червня 2026 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.