ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2026 року	справа № 380/5368/26	
Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Міністерства оборони України ( 03168, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок 6, ЄДРПОУ 00034022) про визнання протиправним та скасування пункту, зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, у якій просить суд визнати протиправним та скасувати пункт 9 рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №1/в від 15.01.2026 про відмову ОСОБА_1 у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби; зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану та Законом України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_1 військовослужбовця ОСОБА_2 внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби.
В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 на території населеного пункту Гірське Сєвєродонецького району Луганської області загинув військовослужбовець ОСОБА_2 під час безпосередньої участі у бойових діях. Смерть військовослужбовця - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини. ОСОБА_1 проживала разом із ОСОБА_2 однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області 23.06.2025 у справі №944/1164/25 встановлено факт постійного спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ведення ними спільного побуту, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, в період з січня 2019 року по дату загибелі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що вона як член сім`ї загиблого військовослужбовця має право на призначення та виплату їй частки одноразової грошової допомоги у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022. 14.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до Комісії Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги. 15.01.2026 розглянувши подані документи та заяву, Комісія дійшла до висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги. Позивачка, встановивши в судовому порядку факт постійного спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу її та загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ведення ними спільного побуту, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, набула права на призначення їй одноразової грошової допомоги. В період з 29.05.2022 (дата загибелі військовослужбовця) по ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата набрання рішенням законної сили) Позивачка за відсутності рішення суду, який встановив її приналежність до осіб, які мають право на призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю військовослужбовця, не могла реалізувати право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку №975. Зазначає, що Позивачка діє добросовісно, позаяк звернулась до суду із заявою про встановлення юридичного факту ще 07.03.2025, тобто на час, коли визначений ч. 9 ст. 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” ще не сплив. Просила позов задовольнити. 
Ухвалою судді від 26.03.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Відповідач подав до суду відзив на позов у якому проти позову заперечив. Відповідач зазначає, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права. Днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть. Із заявою на виплату ОГД звернулась лише 26.08.2025, тобто із пропущенням 3-річного строку, з яким пов`язується право на виплату одноразової грошової допомоги (29.05.2022). Оскільки право осіб на отримання ОГД законодавець пов`язав саме із днем загибелі (смерті) військовослужбовця, яка зазначена у свідоцтві про смерть і ОСОБА_1 пропущено строк для подачі документів на виплату ОГД, то відмовляючи у виплаті такої допомоги, Комісія діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та Законами України, а тому підстав для скасування такого рішення немає. Просив у задоволенні позову відмовити.
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, даючи правову оцінку спірним правовідносинам, виходив з наступного. 
Військовослужбовець ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час безпосередньої участі у бойових діях на території населеного пункту Гірське Сєвєродонецького району Луганської області. Смерть військовослужбовця - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області 23.06.2025 у справі №944/1164/25 встановлено факт постійного спільного проживання однією сім`єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та загиблого військовослужбовця ОСОБА_2 , ведення ними спільного побуту, наявність між ними взаємних прав та обов`язків, в період з січня 2019 року по дату загибелі ОСОБА_2 , 29.05.2022. 
14.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до Комісії Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги. 
15.01.2026 розглянувши подані документи та заяву, Комісія дійшла до висновку про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги.
Не погоджуючись з рішенням Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум №1/в від 15.01.2026 , ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду.
Вирішуючи вказаний спір суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232-ХІІ).
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон України №2011-ХІІ).
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 3 Закону №2011-ХІІ (в редакції станом на день загибелі ОСОБА_2 29.05.2022) його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.
Згідно з частиною1 статті 16 Закону України №2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога) - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 16 Закону України №2011-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.
Згідно з статтею 16-1 Закону України №2011-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, особи, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста; члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Частиною 1 статті 16-3 Закону № 2011-XII встановлено, що одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.
Відповідно до частини 8 статті 16-3 Закону № 2011-XII особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.
Згідно з частиною 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги визначається Кабінетом Міністрів України.
На виконання вказаної норми Закону Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 25.12.2013 №975, якою затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який врегульовує питання пов`язані з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Згідно з пунктом 3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, є дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Пунктом 4 Порядку №975 визначено випадки, коли призначається одноразова грошова допомога призначається у разі:
В силу п.5 Порядку №975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста: у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктом 1 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 750-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть); у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому настала загибель (смерть). Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Пунктом 10 Порядку №975 встановлено перелік документів, які подаються для призначення та виплати одноразової грошової допомоги.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні" та № 69 "Про загальну мобілізацію" Кабінет Міністрів України 28 лютого 2022 року прийняв постанову №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Абзацами 1-4, 6 пункту 2 Постанови № 168 (в редакції станом на момент загибелі ОСОБА_2 29.05.2022) установлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”, крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору. Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.
Відповідно до пункту 2-1 Постанови №168 Міністерства та державні органи за погодженням з Міністерством фінансів та Міністерством економіки, серед іншого, визначають порядок і умови виплати одноразової грошової допомоги.
На виконання Закону № 2011-XII, пункту 2-1 постанови № 168 Міністерством оборони України затверджено Порядок і умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану від 25 січня 2023 року № 45 (надалі – Порядок № 45).
Згідно з пунктом 1.4. розділу І Порядку №45 особи, які мають право на отримання ОГД, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі (смерті) особи, зазначеної у пункті 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 “Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану”, що вказана у свідоцтві про смерть. Право осіб на отримання ОГД визначається станом на дату загибелі (смерті) військовослужбовця.
Суд встановив та не заперечується сторонами, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув під час безпосередньої участі у бойових діях на території населеного пункту Гірське Сєвєродонецького району Луганської області. Смерть військовослужбовця - ТАК, пов`язана із захистом Батьківщини.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 14 червня 2022 року актовий запис № 68 про смерть ОСОБА_2 складено 14.06.2022 року.
Суд встановив, що після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права 14.08.2025 ОСОБА_1 звернулась до Комісії Міністерства оборони України із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги 
У постанові від 29.11.2021 по справі № 140/3335/19 Верховний Суд погодився із висновком суду апеляційної інстанції про те, що позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою про реалізацію свого права на отримання одноразової грошової допомоги після спливу законодавчо визначеного трирічного строку з дня виникнення такого права. Вказаний строк, за загальним правилом, вважається преклюзивним і не підлягає поновленню, що свідчить про відсутність законодавчо передбачених умов для призначення та виплати позивачу одноразової допомоги”. Аналогічні правові висновки містяться також у постанові від 13.05.2020 року у справі №810/2517/18.
Суд дійшов висновку, що призначення і виплату спірної грошової допомоги слід здійснювати на підставі законодавства в порядку, що діяв на день виникнення права на отримання такої допомоги - дати, що зазначена у свідоцтві про смерть ОСОБА_2 – 29.05.2022.
У постанові від 10 травня 2023 року у справі № 640/5320/19 Верховний Суд вказав, що «моментом виникнення у членів сім`ї загиблого військовослужбовця права на отримання одноразової грошової допомоги є дата смерті останнього, зазначена у свідоцтві про смерть. Колегія суддів звертає увагу, що до зазначених правовідносин слід застосовувати ті нормативні акти, які діяли при їх виникненні. Майбутні зміни до законодавства будуть стосуватись тих правовідносин, які виникатимуть після їх прийняття (якщо інше не буде прямо передбачено відповідним правовим актом або якщо це стосується пом`якшення відповідальності)».
Суд погоджується з твердженням відповідача про те, що оскільки право осіб на отримання ОГД законодавець пов`язав саме із днем загибелі (смерті) військовослужбовця, яка зазначена у свідоцтві про смерть (в даному випадку це 29.05.2022), і ОСОБА_1 пропущено строк для подачі документів на виплату ОГД, то відмовляючи у виплаті такої допомоги, Комісія діяла в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та Законами України, а тому підстав для скасування такого рішення немає.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07.12.2021 у справі №465/1980/18, від 24.01.2024 № 420/9003/23.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. 
Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. 
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають до задоволення.
Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 268, 269, 271, 272, 293, 295, КАС України, суд, –

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову відмовити. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович