УХВАЛА
30 квітня 2026 року
м. Київ

справа № 450/4010/13-ц
провадження № 61-4655вд26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Пархоменка П. І., Гудими Д. А. та Краснощокова Є. В. у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки, 
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Астра Банк» (далі - ПАТ «Астра Банк»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - АТ «Дельта Банк»), звернулось до суду з позовом до  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до якого, остаточно сформулювавши позовні вимоги, просило:
- стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором від 26 січня 2012 року у розмірі 282 814,73 грн;
- в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором на суму 282 814,73 грн звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме спірні житловий будинок та земельну ділянку, які належать на праві власності ОСОБА_2 , шляхом реалізації на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною, що становить 770 302 грн.
Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2022 року задоволено заяву АТ «Альфа Банк» та замінено сторону (позивача) АТ «Дельта Банк» на його правонаступника АТ «Альфа Банк».
АТ «Альфа Банк» змінило свою назву на АТ «Сенс Банк».
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області 
від 23 листопада 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Сенс Банк» задоволено частково. Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 23 листопада 
2023 року скасовано та ухвалене нове судове рішення про часткове задоволення позову.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сенс Банк», правонаступника ПАТ «Дельта Банк», заборгованість за кредитним договором станом на 01 серпня 2013 року в розмірі 210 266,98 грн, з яких: 199 767,50 грн - заборгованість за кредитними коштами; 10 317,20 грн - за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами; 182,28 грн - за нарахованою пенею.
У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором на суму 210 266,98 грн звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок, що знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 , який складається з чотирьох житлових кімнат та кухні загальною площею 110,3 кв. м та житловою площею 64,4 кв. м; земельну ділянку, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1142 га, кадастровий номер 4623681600:01:009:0251, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать на праві власності ОСОБА_2 , шляхом реалізації на торгах, встановивши початкову ціну продажу предметів іпотеки для їх подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій. В іншій частині позову відмовлено. 
Зупинено виконання постанови апеляційного суду у частині звернення стягнення на предмети іпотеки на період дії воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пархоменка П. І. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. від 08 грудня 2025 року (провадження № 61-16745св24) касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 2024 року залишено без змін.
Постановою Львівського апеляційного суду від 06 березня 2026 року залишено без змін ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 05 жовтня 2022 року про заміну позивача (ПАТ «Дельта Банк») його правонаступником (АТ «Альфа Банк»).
03 квітня 2026 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 06 березня 2026 року.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 08 квітня 2026 року касаційну скаргу передано судді-доповідачу Пархоменку П. І. та визначено суддів, які входять до складу колегії: Гудиму Д. А., Краснощокова Є. В.
18 квітня 2026 року Бач А. С. подав заяву про відвід суддів Верховного Суду Пархоменка П. І., Гудими Д. А. та Краснощокова Є. В., яку мотивовано тим, що ці судді входили до складу колегії при ухваленні постанови Верховного Суду від 08 грудня 2025 року у розглядуваній справі, в якій зокрема підтвердили достовірність доказу - меморіального ордеру № 2924522 від 09 жовтня 
2019 року, якому не було надано оцінку апеляційним судом.
Зазначає, що в касаційній скарзі він посилається на недостовірність наданого АТ «Сенс Банк» доказу (меморіального ордера № 2924522 від 09 жовтня 
2019 року), достовірність якого знов підтверджена апеляційним судом без відповідної оцінки.
Вважає, що судді Пархоменко П. І., Гудима Д. А. та Краснощоков Є. В. заінтересовані у результаті розгляду справи, що викликає сумнів в їх об`єктивності та неупередженості.
Ухвалою Верховного Суду від 28 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Пархоменка П. І., Гудими Д. А. та Краснощокова Є. В. визнано необґрунтованою та передано для вирішення іншому судді.
Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 29 квітня 2026 року заяву  ОСОБА_1  про відвід суддів передано для вирішення судді Шиповичу В. В.
Відповідно до частин другої та третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (частина восьма статті 40 ЦПК України).
Необхідності вирішувати питання про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи не встановлено.
Заява ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Пархоменка П. І., 
Гудими Д. А. та Краснощокова Є. В. мотивована тим, що ці судді вже надали правову оцінку меморіальному ордеру № 2924522 від 09 жовтня 2019 року, як доказу у справі з чим заявник не погоджується і вважає, що наданий банком меморіальний ордер № 2924522 від 09 жовтня 2019 року не є доказом того, що АТ «Альфа Банк» здійснило оплату за придбання активів в розмірі 
44 140 000 грн, а тому не може свідчити про перехід права вимоги від 
АТ «Дельта Банк» до АТ «Альфа Банк».
Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Пархоменка П. І. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. від 08 грудня 2025 року у розглядуваній справі (провадження № 61-16745св24) касаційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без задоволення, а постанову Львівського апеляційного суду від 14 жовтня 
2024 року залишено без змін. Ключовим у спірних правовідносинах Верховний Суд визначив питання про те, чи наявні підстави для стягнення заборгованості, та як наслідок, для звернення стягнення на іпотечне майно в рахунок її погашення.
Підстави для відводу судді передбачені, зокрема частиною першою 
статті 36 ЦПК України, згідно із якою суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя (частина третя статті 36 ЦПК України).
Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).
Крім того, статтею 37 ЦПК України передбачені випадки недопустимості повторної участі судді в розгляду справи, зокрема суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.
Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. 
На час вирішення заяви ОСОБА_1 про відвід відсутні підстави вважати, що судді Верховного Суду Пархоменко П. І., Гудима Д. А. та Краснощоков Є. В. виявляють особисту упередженість та/або мають пряму чи побічну заінтересованість у результаті розгляду справи № 450/4010/13-ц.
Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про незгоду з ухваленою Верховним Судом постановою від 08 грудня 2025 року, що саме по собі не може підтверджувати упередженість чи необ`єктивність суддів. 
Вказаною постановою Верховний Суд не ухвалював власного рішення по суті спору між банком і фізичними особами, не направляв справу на новий розгляд надаючи судам відповідні вказівки, а залишив без змін постанову апеляційного суду, якою було вирішено цей спір.
Крім того доцільно звернути увагу на положення частини першої статті 400 ЦПК України, яка визначає межі розгляду справи судом касаційної інстанції та передбачає, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).
Отже, в силу вимог статті 400 ЦПК України, до повноважень Верховного Суду не належить вирішення питань про достовірність або недостовірність доказів та їх оцінку.
Оскільки на час розгляду заяви ОСОБА_1 передбачені законом підстави для відводу суддів Пархоменка П. І., Гудими Д. А. та Краснощокова Є. В. від розгляду справи № 450/4010/13-ц(провадження № 61-4655ск26) не встановлені, у задоволенні заяви про відвід необхідно відмовити.
Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді справи є порушенням права на справедливий суд.
Керуючись статтями 2, 14, 33, 36, 40, 400 ЦПК України, Верховний Суд, у складі судді Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Пархоменка П. І., Гудими Д. А. та Краснощокова Є. В. у справі 
№ 450/4010/13-ц(провадження № 61-4655ск26) відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
Суддя В. В. Шипович