ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/2159/26
08 червня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , діючи через представника адвоката Волинця Сергія Анастасовича, звернулась до Тернопільського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якому просить:
визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 17.02.2026 №192650015298 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", за винятком підтвердженого страхового стажу;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити і виплачувати з 31.01.2026 ОСОБА_1 пенсію зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Однак, за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів в порядку екстериторіального розподілу, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області рішенням від 17.02.2026 № 192650015298 відмовило позивачці в призначенні пенсії, мотивуючи тим, що нею не підтверджено мінімально необхідний період роботи чи проживання на території зони посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993. До такого періоду не зараховано строк з 01.09.1989 по 23.06.1993 рік, оскільки у цей період навчання відбувалось в іншій місцевості, яка не відноситься до територій посиленого радіоекологічного контролю.
Позивач не погоджується з таким рішенням відповідача, оскільки вважає, що її статус потерпілої від аварії на Чорнобильській АЕС, а також обставини її постійного проживання на території посиленого радіоекологічного контролю протягом чотирьох років станом на 01.01.1993 підтверджені відповідним посвідченням, і окремому доказуванню підлягають. 
Ухвалою суду від 13 квітня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку статті 263 КАС України, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.
29 квітня 2026 року до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області надійшов відзив на позовну заяву, який суд оцінює як пояснення, оскільки Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.
У вказаних поясненнях представник третьої особи проти позову заперечує та зазначає, що відповідно до пункту 1 частини 2 статті 55 Закону №796- XII право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку мають потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіоекологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років.
Третя особа зауважує, що наявність у позивача посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії на підставі положень пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи, які постійно проживали або постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю.
Оскільки період проживання ОСОБА_2 на території, яка відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, станом на 01.01.1993 склав 3 роки 3 місяці 28 днів, то вважає, що відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову в призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». З огляду на викладене, у задоволенні позову просить відмовити повністю.
Суд зазначає, що згідно частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив. Отже, надані представником третьої особи пояснення не є заявою по суті у даній справі, проте викладені у них доводи враховуються судом з метою повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи
Відповідач не скористався правом на надати відзив на позовну заяву, з заявою про продовження строку для його надання до суду не звертався.
Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 документована посвідченням громадянки України, яка постійно проживає або постійно працює на території зони постійного радіоекологічного контролю (категорія 4), виданим 10.03.1994 Тернопільською ОДА. (арк. справи 14)
Згідно довідки Чортківської міської ради від 04.02.2026 №20-10/205 відповідно до даних реєстру територіальної громади міста Чорткова та будинкових книг ОСОБА_1 була зареєстрована за адресами:
АДРЕСА_1 : з 08.02.1980 по 23.08.1989; з 06.08.1993 по 30.10.2010;
АДРЕСА_1 : з 30.10.2010 по теперішній час. (арк. справи 16)
10 лютого 2026 року ОСОБА_1 звернулась до територіального органу Пенсійного фонду України з заявою про призначення їй пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (арк. справи 12)
Згідно розписки повідомлення, до вказаної заяви позивачем долучено: довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, паспорт, диплом про навчання, копію трудової книжки, свідоцтво про шлюб. (арк. справи 13)
Заява позивача за принципом екстериторіальності розглянута Головним управлінням ПФУ в Рівненській області, рішенням якого від 17.02.2026 №192650015298 ОСОБА_1 відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіологічного контролю. (арк. справи 10)
Вказане рішення мотивовано тим, що вік заявниці становить 55 років 0 місяців 10 днів, страховий стаж особи складає 34 роки 1 місяць 1 день. Період роботи/проживання на території, яка відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю, відповідно до статті 55 Закону №796-XII станом на 01.01.1993 - 3 роки 3 місяці 28 днів.
У додатковому коментарі до рішення зазначено, що до переліку документів долучено сканкопію трудової книжки, згідно якої навчання з 01.09.1989 по 23.06.1993 рік відбувалось в іншій місцевості, яка не відноситься до посиленого радіоекологічного контролю.
Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним, а своє право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку порушеним, позивач звернулась з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі- Закон №796-XII) визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.
Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону.
Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років зменшення віку передбачено на 2 роки та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. 
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-XII є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року. 
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання роботи.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року.
Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" і цього Закону. (частина третя статті 55 Закону №796-XII)
Виходячи зі змісту правовідносин, які регулюються Законом №796-XII, слід вважати, що обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986. Отже, щодо проживання та (або) праці потерпілої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом 4 років станом на 01.01.1993, то його необхідно обраховувати з 26.04.1986 по 01.01.1993. Вказане пов`язане із поняттям виникнення зони посиленого радіологічного контролю, яке згідно чинного законодавства нерозривно пов`язано із моментом аварії на Чорнобильській АЕС.
За умовами частини першої статті 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон № 1058-IV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2026 року по 31 грудня 2026 року не менше 32 років.
Призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-IV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII.
Положення Закону №796-XII за дотриманням умов, визначених у ньому, дозволяють зменшувати пенсійний вік особи, але не більше, ніж на 5 років, та, відповідно, необхідний стаж. 
Зі змісту оскаржуваного рішення від 17.02.2026 №192650015298 слідує, що відповідачем зараховано до періоду проживання позивача у зоні посиленого радіоекологічного контролю період, що становить 3 роки 3 місяці 28 днів (з 26.04.1986 по 23.08.1989), згідно довідки ЦНАП Чортківської міської ради від 04.02.2026 №20-10/205. 
При цьому час з 01.09.1989 по 01.01.1993 відповідачем не зараховано до періоду проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю з підстав навчання позивача в іншій місцевості.
У зв`язку з цим відповідач дійшов висновку про відсутність у позивача права на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з відсутністю необхідного чотирьохрічного періоду проживання (роботи) станом на 01.01.1993 у зоні посиленого радіоекологічного контролю.
Суд погоджується з такою позицією відповідача та вважає її обґрунтованою з огляду на наступне.
Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове держане пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1).
У підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 наведено перелік документів, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи, зокрема:
для осіб, які постійно працювали (працюють) на територіях радіоактивного забруднення, додаються документи, видані підприємствами, установами, організаціями, органами місцевого самоврядування, що підтверджують період(и) постійної роботи в населених пунктах, віднесених до відповідних територій радіоактивного забруднення;
для осіб, які постійно проживали (проживають) на територіях радіоактивного забруднення, додаються відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування;
для осіб, які евакуйовані із зони відчуження у 1986 році, додаються документи, видані Житомирською або Київською облдержадміністраціями;
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Аналіз наведених положень підпункті 7 пункту 2.1 розділу II Порядку №22-1 свідчить про те, що при оформленні пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ особи, потерпілі від Чорнобильської катастрофи, зобов`язані надати до органу Пенсійного фонду документи, що підтверджують обставини, з якими закон пов`язує надання такої пільги, як зниження пенсійного віку, а саме: посвідчення особи, потерпілої від Чорнобильської катастрофи та відповідні документи щодо проживання, роботи на територіях радіоактивного забруднення або евакуації з відповідних територій. 
При цьому, для потерпілих осіб, віднесених до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, наявність посвідчення не є обов`язковою, оскільки законодавцем визначено умову його подання «за наявності». У той же час відомості про місце проживання, зазначені у пункті 2.22 цього розділу, та/або документи про проживання, видані органами місцевого самоврядування є обов`язковими для оформлення пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що при зверненні до пенсійного органу з заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ, позивачем надано: 
копію посвідчення громадянки, яка постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4), серії НОМЕР_1 ;
довідку ЦНАП Чортківської міської ради від 04.02.2026 №20-10/205, згідно якої позивач була зареєстрована за адресами:
АДРЕСА_1 : з 08.02.1980 по 23.08.1989; з 06.08.1993 по 30.10.2010;
АДРЕСА_1 : з 30.10.2010 по теперішній час. (арк. справи 16)
Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, який затверджено Постановою Кабінету Української РСР від 23.07.1991 №106. м. Чортків Тернопільської області відноситься до зони посиленого радіоекологічного контролю (4 зона).
Отже, наданою позивачем довідкою органу місцевого самоврядування від 04.02.2026 №20-10/205 підтверджено період її проживання на території посиленого радіоекологічного контролю з 26.04.1986 по 23.08.1989, який становить 3 роки 3 місяці та 28 дні, що і був врахований відповідачем у оскаржуваному рішенні.
Водночас, доказів на підтвердження факту проживання на території посиленого радіоекологічного контролю у інші періоди до 01.01.1993, які б у сукупності становили не менше чотирьох років, позивачем до заяви про призначення пенсії не додано. 
Наявну у матеріалах справи копію акту про встановлення факту проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з вересня 1989 року по червень 1993 року без реєстрації, суд не бере до уваги та не надає їй правової оцінки, оскільки вказаний акт датований 16 березня 2026 року, у той час як оскаржуване рішення прийнято 17 лютого 2026 року. 
З наведеного слідує, що вказаний акт про встановлення факту проживання від 16.03.2026 не був долучений позивачем до пакету документів при зверненні з заявою про призначення пенсії від 10.02.2026 та не був предметом розгляду відповідача при прийнятті оскаржуваного рішення, а тому не може вважатись допустимим доказом у межах спірних правовідносин, з урахуванням дати їх виникнення. 
Щодо позиції представника позивача про те, що факт проживання ОСОБА_1 на території посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше чотирьох років підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим Тернопільською обласною державною адміністрацією 10.03.1994 та свідчить про наявність у неї права на пенсію зі зниженням пенсійного віку, суд зазначає наступне. 
Дійсно, з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 видано посвідчення громадянки, яка постійно проживає або проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 від 10.03.1994. 
Судом не ставиться під сумнів дійсність вказаного посвідчення, яке підтверджує наявність у позивача пільг, встановлених Законом №796-ХІІ, для надання яких наявність відповідного посвідчення є достатньою.
Разом з тим, згідно наведених вище положень Порядку №22-1, обов`язковою умовою для призначення потерпілій від Чорнобильської катастрофи особі пенсії зі зниженням пенсійного віку, є надання такою особою відомостей про місце її проживання, зазначених у пункті 2.22 розділу ІІ цього Порядку, та/або документів про проживання, виданих органами місцевого самоврядування.
Враховуючи зазначене суд зауважує, що наявність посвідчення постраждалого внаслідок Чорнобильської катастрофи, до яких віднесено і громадян, які постійно проживали на території посиленого радіоекологічного контролю, не є безумовною і єдиною підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі положень пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-XII. Вагомим у цьому випадку є встановлений факт фізичного перебування особи на території радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням або роботою на цій території протягом певного періоду, у даному випадку не менше чотирьох років, до 01.01.1993.
Наведене узгоджується з правою позицією Верховного Суду відображеною, зокрема, у постановах від 11.03.2024 у справі №500/2422/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23.
Крім того, судом враховано наявність у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , дата заповнення 02.01.1989, записів про період навчання ОСОБА_1 з 01.09.1989 по 30.06.1993 у Тернопільському інституті народного господарства. (арк. справи 19-20)
Згідно пункту 2.15 розділу 2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженій постановою Державного комітету СРСР по праці і соціальним питанням від 20.06.1974 №162, яка була чинна на момент зарахування позивача на навчання (01.09.1989) передбачено, що для студентів, слухачів курсів, учнів, аспірантів, та клінічних ординаторів, які мають трудові книжки, навчальний заклад (наукова установа) вносить записи про час навчання на денних відділеннях (у тому числі підготовчих) вищих та середніх спеціальних навчальних закладів, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази навчального закладу (наукової установи) про зарахування на навчання та про відрахування з числа студентів, учнів, аспірантів, клінічних ординаторів.
Отже, враховуючи, що запис про навчання ОСОБА_1 у період з 01.09.1989 по 30.06.1993 внесений до її трудової книжки, тому наявні підстави вважати її такою, що проходила навчання на денному відділенні. 
Враховуючи, що навчання на денному відділенні є нерозривно пов`язаним з фактом постійного проживання у відносній близькості до навчального закладу, а також з огляду на територіальну віддаленість міста Чорткова та міста Тернополя, який не віднесено до зони посиленого радіоекологічного контролю, тому на момент розгляду даної справи та за наявних у матеріалах справи доказів у суду наявні підстави вважати, що у період навчання у Тернопільському інституті народного господарства з 01.09.1989 по 30.06.1993 позивач не проживала на території посиленого радіоекологічного контролю.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що доказами, долученими до матеріалів справи та які були предметом розгляду відповідача при прийнятті ним оскаржуваного рішення, не підтверджено факт постійного проживання (роботи) позивача в зоні посиленого радіологічного контролю понад 4 роки станом на 01.01.1993, що має наслідком недотримання умови для зниження пенсійного віку згідно зі статтею 55 Закону № 796-ХІІ. 
Таким чином, за відсутності на момент подання заяви від 10.02.2026 належних та допустимих доказів на підтвердження періоду постійного фізичного проживання/роботи позивача на території зони посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 не менше 4 років, як того вимагає Порядок №22-1, Головне управління в Рівненській області дійшло правильного висновку про відсутність у позивача права на зниження пенсійного віку за початковою величиною (2 роки), а також за додатковою величиною (1 рік за 3 роки проживання), а відтак спірне рішення від 17.02.2026 слід вважати обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.
Водночас суд зауважує, що позивач не позбавлена права зібрати додаткові належні і допустимі докази та у разі наявності умов для вирішення питання про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку повторно звернутися до територіальних органів Пенсійного фонду України з відповідною заявою та такими додатковими документами.
Враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд приходить до переконання, що позовні вимоги до задоволення не підлягають, у позові слід відмовити.
З огляду на ухвалення судом рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, відсутності доказів понесення відповідачем судових витрат, підстав для їх розподілу немає.
Керуючись статтями 2, 9, 72-77, 90, 243-246, 255, 258, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Головне управління Пенсійного фонду України Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 08 червня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , код РНОКПП НОМЕР_3 ); 
відповідач:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (місцезнаходження: вул. Олександра Борисенка, 7, м.Рівне, Рівненський р-н, Рівненська обл., 33028, код ЄДРПОУ 21084076); 
третя особа:
- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м.Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл., 46001, код ЄДРПОУ 14035769) .
Головуючий суддя Мірінович У.А.