ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 761/13118/25 Суддя (судді) першої інстанції: Пономаренко Н.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача Златіна С.В.,
суддів: Воловика С.В., Кравченка Є.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі - відповідач; ГУ НП в Київській області), в якому просив: 
- визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4093069 від 17 лютого 2025 року, винесену поліцейським ВП№1 (м. Кагарлик) Обухівського районного Управління поліції в Київській області старшим сержантом поліції Лоєвським Сергієм Олександровичем про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн;
- закрити провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено, що 17 лютого 2025 року поліцейським ВП№1 (м. Кагарлик) Обухівського районного Управління поліції в Київській області старшим сержантом поліції Лоєвським Сергієм Олександровичем відносно ОСОБА_1 (далі - Позивач) винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4093069 (далі-Постанова). Відповідно до винесеної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.126 КУпАП. Як зазначено в постанові, 17.02.2025 о 14:30:20 м. Ржищів, вул. Новоселів, 5, водій керував ТЗ будучи позбавлений права керування, чим порушив п. 2.1.а. ПДР - Керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП. Позивачу поставлено в обов`язок сплатити штраф у розмірі 20400 грн.
Позивачем вказано, що він вину у скоєнні вказаного правопорушення не визнає.
У позовній заяві зазначено, що постанова є протиправною, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо процедури складення, є незаконною, такою, що порушує права позивача, а тому підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху позивач не порушував, виходячи з наступного: так, 17.02.2025 в позивача захворіла дитина та він вранці разом із своєю дружиною ОСОБА_2 та донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поїхав на автомобілі марки «LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_1 до районної лікарні в м. Ржищів Обухівського району Київської області. За кермом автомобіля перебувала його дружина ОСОБА_2 . Після огляду дитини лікарями її госпіталізували з діагнозом: гострий трахіобронхіт, алергічний реніт та атопічний дерматит. Також в цей же час йому з лікарні м. Києва зателефонувала його мати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка повідомила про те, що в неї виявили хворобу - рак легенів. Враховуючи ситуацію яка склалася в житі позивача, останній дуже сильно розхвилювався, приїхавши додому він щоб заспокоїтися почав вживати спиртні напої. При цьому позивач звертає увагу, що в цей день позивач взагалі не керував будь-якими транспортними засобами. Близько 13-13 год. 17.02.2025 позивач стояв та курив біля хвіртки будинку за фактичною адресою свого проживання: АДРЕСА_1 . В цей час до нього під`їхав автомобіль з працівниками поліції, які підійшли до нього та, побачили, що останній знаходиться в нетверезому стані, розпочали процедуру освідування на стан алкогольного сп`яніння, що призвело в подальшому до складання безпідставної оскаржуваної постанови.
Позовна заява мотивована тим, що згідно оскаржуваної постанови позивачу поставлено у вину вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, а саме керування ТЗ будучи позбавлений права керування, проте позивач в цей день будь якими транспортними засобами взагалі не керував. Зазначене також підтверджується наявним відеозаписом з БК поліцейського.
Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 16.02.2026 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що він фактично не керував транспортним засобом 17.02.2025 за адресою: м. Ржищів, вул. Новоселів, буд. 6, оскільки доказів вказаному наданому не було. Крім того, матеріалами справи не підтверджено, що 17.02.2025 за кермом транспортного засобу була його дружина. Суд врахував, що в обґрунтування позову зазначено, що позивач 17.02.2025 будь якими транспортними засобами взагалі не керував, що також підтверджується наявним відеозаписом з БК поліцейського. Разом з тим, на підтвердження вказаному, зазначеного відеозапису позивачем надано не було, клопотання про витребування відеозаписів з БК поліцейського матеріали справи не містять. Оскільки працівниками поліції було встановлено факт керування позивачем транспортним засобом, та після встановлення факту позбавлення позивача права керування транспортними засобами, працівники поліції мали достатньо підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, а позивачем вказаний факт не спростований жодним доказом.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В обґрунтування заявлених вимог апелянт зазначив, що судом першої інстанції не досліджено наявний в додатках відеозапис з бодікамери поліцейського. При цьому суд помилково вважає, що даний доказ позивачем не надано - дані обставини не відповідають дійсності та спростовуються матеріалами справи; також у позивача не було необхідності звертатися до суду з клопотанням про витребування доказів - відеозаписів з бодікамери у Відповідача, так як вони наявні у справі №761/13118/25.
Позивач звернув увагу, що в цей день він будь якими транспортними засобами взагалі не керував. Зазначене в повному обсязі підтверджується наявним відеозаписом з БК поліцейського. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 квітня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
23 квітня 2026 року представник ГУ НП в Київській області подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін, призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області у строк до 26 червня 2026 року надати відеозапис з боді-камери поліцейського, який би підтверджував або був частиною доказової бази вчинення позивачем адміністративного правопорушення (постанова серії ЕНА № 4093069 від 17 лютого 2025 року) та запропонувати ОСОБА_1 у строк до 26 червня 2026 року надати відеозапис «export-9iqmk.mp4» який було долучено до позовної заяви.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2026 року зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області у строк до 26 червня 2026 року надати належним чином «оформлений» відеозапис «export-9iqmk (частина 1) (.mp4.».
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2026 року зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області у строк до 30 червня 2026 року надати:
- належним чином завірену копію оскаржуваної постанови (серії ЕНА № 4093069 від 17 лютого 2025 року);
- письмові пояснення стосовно того, які додатки були зазначені в пункті 7 «До постанови додаються» оскаржуваної постанови (серії ЕНА № 4093069 від 17 лютого 2025 року).
30 квітня 2026 року Ржищівський міський суд Київської області направив до Шостого апеляційного адміністративного суду лист наступного змісту:
«На виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.04.2026, Ржищівський міський суд Київської області повідомляє, що постановою Ржищівського міського суду Київської області від 16 лютого 2026 року ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.
Не погоджуючись з вказаною постановою, захисник ОСОБА_1 адвокат Заліський Б.С. 02 березня 2026 року подав апеляційну скаргу.
Згідно супровідного листа, вих. Nє 374/48/25/258/2026 від 02.03.2026, справу Nє 374/48/25 про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , з апеляційною скаргою захисника Заліського Б.С. на постанову суду від 16.02.2026 надіслано до Київського апеляційного суду. 
Станом на 27 квітня 2026 року постанова Ржищівського міського суду Київської області від 16 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 130 КУпАП не набрала законної сили». 
18 червня 2026 року представник ОСОБА_1 , на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2026 року, направив до суду DVD диск з відеозаписом «export-9iqmk.mp4». 
18 червня 2026 року представник ГУ НП в Київській області, на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2026 року, подав клопотання про долучення доказів, до якого долучив відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського. 
30 червня 2026 року представник ГУ НП в Київській, на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2026 року, направило наявний відеозапис з портативного відеореєстратора поліцейського. 
30 червня 2026 року представник ГУ НП в Київській, на виконання ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 червня 2026 року, офіційно повідомило, що у пункті 7 «До постанови додаються» бланка постанови серії ЕНА № 4093069 від 17 лютого 2025 року жодні додатки інспектором поліції не зазначалися. 
Згідно з частиною першою статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2025 року поліцейським ОП №1 ( (м. Кагарлик) Обухівського районного управління поліції ГУНП в Київській області старшим сержантом поліції Лоєвським Сергієм Олександровичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА № 4093069 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20 400 грн. 00 коп.
У вказаній постанові зазначено, що 17.02.2025 року о 14 год. 30 хв. 20 секунд за адресою: АДРЕСА_1 водій керував транспортним засобом Lanos державний номерний знак НОМЕР_1 будучи позбавленим права керування, чим порушив вимоги п. 2.1. а. ПДР, за що передбачено адміністративну відповідальність за ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду виходить з такого. 
Згідно ч.4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Визначення терміну «керування транспортним засобом» було наведено в п. 27 Пленуму ВС України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспортні», за яким керування транспортним засобом - виконання функцій водія під час руху такого засобу або інструктора водія під час навчання учнів водіїв, незалежно від того, керує особа транспортним засобом, який рухається своїм ходом чи за допомогою буксирування.
Крім того, в рішенні № 404/4467/16-а від 20 лютого 2019 року Верховний Суд зазначив, що «само по собі керування транспортним засобом розуміється, як технічна дія водія з метою приведення транспортного засобу в рух, зворушення з місця і, як наслідок, переміщення транспортного засобу в просторі. Експлуатація транспортного засобу передбачає використання цього транспортного засобу за призначенням, тобто з метою керування.
Таким чином, керування транспортним засобом це умисне виконання особою функцій водія шляхом вчинення технічних дій для приведення транспортного засобу в рух та зворушення з місця, а під час руху для зміни напрямку руху та/чи швидкості і транспортного засобу.
Тобто, доказова база має бути спрямована саме на доведення одночасно двох обставин: керування транспортним засобом і на момент керування транспортним засобом особа має бути позбавлена права керування транспортним засобом.
Відповідно до п. 2.1.а. ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Колегією суддів встановлено, що постановою Ржищівського міського суду Київської області від 15 березня 2024 року у справі № 374/58/24, копія якої міститься у матеріалах справи, ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП, та підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Вказане судове рішення набрало законної сили 26 березня 2024 року.
Частиною 2 статтею 317-1 КУпАП визначено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права.
Отже, приписами ч. 2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.
Оскаржувана постанова, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП була складена 17 лютого 2025 року, тобто в межах річного терміну позбавлення його права керування транспортними засобами.
За вказаних обставин, колегією суддів встановлено, що станом на момент складання оскаржуваної постанови позивач був позбавлений права керування транспортним засобом.
Із долученого відеозапису (файл «export-9iqmk.mp4») встановлено, що автомобіль працівників поліції під`їхав до автомобіля Daewoo Lanos, державний н.з. « НОМЕР_1 ». На відеозаписі відсутній зафіксований факт руху автомобіля Daewoo Lanos, державний н.з. « НОМЕР_1 », а також відсутній зафіксований факт керування позивачем вказаним вище транспортним засобом. Під час спілкування з ОСОБА_1 у поліцейського виникла підозра щодо перебування водія у стані алкогольного сп`яніння. Поліцейським було запропоновано пройти огляд для виявлення стану алкогольного сп`яніння. Водій відмовився проходити огляд на стан сп`яніння за допомогою алкотестеру "Драгер" на місці, при цьому погодився пройти огляд в медичному закладі. Перед тим, як сісти в поліцейський автомобіль, ОСОБА_1 взяв у своєму автомобілі пляшку з коньяком та допив його. Після чого сів в поліцейський автомобіль. В автомобілі, по дорозі до лікарні, ОСОБА_1 вів себе зухвало, виражався нецензурною лайкою.
Разом з тим колегія суддів зазначає, що даний відеозапис не є належним та достатнім доказом вини позивача, оскільки достеменно встановити факт того, що позивач керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний н.з. « НОМЕР_1 », неможливо. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваній постанові не зазначено відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозапис, як і не зазначено про долучення відеозапису до оскаржуваної постанови: пункт 7 оскаржуваної постанови не заповнений поліцейським, що підтверджується копією оскаржуваної постанови та письмовими поясненнями відповідача від 30.06.2026 року.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що наданий відповідачем відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувана постанова не містить відомостей про технічний засіб, яким здійснено такий відеозапис та/або не містить інформації про долучення відеозапису до оскаржуваної постанови. (правова позиція Верховного Суду у справі 524/5536/17 від 15.11.2018 та у справі № 428/2769/17 від 24 січня 2019 року).
Водночас суд відхиляє доводи відповідача про правомірність оскаржуваної постанови, у зв`язку з тим, що вчинення адміністративного правопорушення позивачем не заперечується, оскільки уважає, що сам факт визнання особою вини у порушенні ПДР не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє відповідача від доведення правомірності свого рішення. Аналогічну правову позицію займає Верховний суд у постанові від 17 березня 2020 року справі №482/83/17 та у постанові від 08 липня 2020 року у справі № 177/525/17).
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, в тому числі показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.
Доказами у адміністративному судочинстві є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ст.ст. 72 -77 КАС України).
За вказаних обставин, колегією суддів не встановлено, що позивач 17.02.2025 року о 14 год. 30 хв. 20 секунд за адресою: АДРЕСА_1 керував транспортним засобом.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Згідно п.2 ч.2 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).
Таким чином, способом захисту у даній категорії справ є саме скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, а не визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Оскільки позов задоволено частково, то судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягають стягненню з відповідача згідно ч3 ст. 139 КАС України
Керуючись статтями 243, 272, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 16.02.2026 року
Ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) до Головного управління Національної поліції в Київській області (адреса: Україна, 01601, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 15; ЄДРПОУ: 40108616), про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 4093069 від 17 лютого 2025 року, винесену поліцейським ВП№1 (м. Кагарлик) Обухівського районного Управління поліції в Київській області старшим сержантом поліції Лоєвським Сергієм Олександровичем про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 4 статті 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 20400 грн. 
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП - закрити.
В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Київській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору у розмірі 1000 грн.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до частини третьої статті 272 КАС України.

Суддя-доповідач С.В. Златін

Суддя С.В. Воловик

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 02 липня 2026 року.