Ічнянський районний суд Чернігівської області  

Провадження № 2-о/733/37/26
Єдиний унікальний №733/808/26
Рішення
Іменем України

18 червня 2026 року м.Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області
у складі головуючого - судді Вовченка А.В.
за участю секретаря Мошенець Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області, про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем
встановив:
Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт її постійного проживання з ОСОБА_2 однією сімє`ю у період з 2018 року і по день смерті останньої. Свою заяву, заявниця мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , з якою заявниця до дня її смерті проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 .
Внаслідок її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який належав ОСОБА_2 .
З метою прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , як спадкоємиця четвертої черги, звернулась до державного нотаріуса з відповідною заявою та ним було заведено спадкову справу за № 74/2025. Однак, 21.05.2026 року заявниця отримала від нотаріуса лист з роз`ясненнями про необхідність звернення до суду з питань встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_2 ,одна. Таким чином, єдиною можливістю довести своє право на спадщину є звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, оскільки від цього залежить прийняття або не прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з чим заявниця звернулась до суду з вказаною заявою.
Заявниця в заяві , поданій через канцелярію суду, підтримала заяву та просила її задовольнити.
Представник Ічнянської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності за наявними у справі документами.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в письмових поясненнях підтвердили той факт, що заявниця ОСОБА_1 та ОСОБА_2 починаючи з кінця 2018 року та по день смерті ОСОБА_2 29.10.2024 року проживали однією сім`єю за адресою проживання заявниці в АДРЕСА_1 , мали спільний побут та спільний бюджет. Протягом значного періоду часу ОСОБА_1 здійснювала догляд за ОСОБА_2 , готувала , прибирала, підтримувала будинки в належному стані та здійснила поховання ОСОБА_2 за свій рахунок.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про  
Після смерті ОСОБА_2 з метою прийняття спадщини, як спадкоємиця четвертої черги, заявниця звернулася до державного нотаріуса .та було заведено спадкову справу за №74/2025. Однак листом від 21.05.2026 року державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , було відмовлено у зв`язку з тим, що заявницею не було надано доказів родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем та було рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання з померлим.
Відповідно до довідки ЦНАП Ічнянської міської ради Чернігівської області за №07.1-15-/186 від 28.03.2025 року, встановлено, що ОСОБА_2 дійсно була зареєстрована по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з померлою ОСОБА_2 на день його смерті в житловому будинку за вищевказаною адресою зареєстрованих осіб не було. Поховання здійснила ОСОБА_1 (а.с.12,16).
Крім того, відповідно до акту підтвердження факту спільного проживання від 21 травня 2026 року, підписаного депутатом Ічнянської міської ради Бражником О.І.та сусідами встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали однією родиною та вели спільне господарство з кінця 2018 року та по дату смерті ОСОБА_2 – ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).
Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
За змістом ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження встановлюються факти, що мають юридичне значення.
Як передбачено ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Заява фізичної особи про вставлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст. 316 ЦПК України).
Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Згідно з п. 10 цієї Постанови суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Отже, встановлення даного факту в позасудовому порядку є неможливим.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
З роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах спадкування , слідує, що виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем під час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (п.п. 3, 5 ст. 1268 ЦК України).
Статтею 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Судом достовірно встановлено, що заявниця на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели з нею спільне господарство, були пов`язані спільним побутом та мали спільний бюджет по день смерті останньої.
Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на спадок відповідно до закону.
Згідно із вимогами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Надані заявником докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, вони пов`язані з тими обставинами, які підтверджують факт постійного проживання з померлим.
За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги заявниці є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 89, 258, 259, 263, 265, 268, 315-319 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Ічнянська міська рада Прилуцького району Чернігівської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживала з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 2018 року і по дату смерті , тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його отримання до Чернігівського апеляційного суду .
Повне судове рішення складено 18 червня 2026 року.

Суддя А. В. Вовченко