Справа № 489/4116/26 
Номер провадження 2-а/489/51/26 

Рішення 
Іменем України

30 червня 2026 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Кокорєва В.В.,
за участі секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Інгульського районного суду м. Миколаєва справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі-позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 або відповідач), третя особа - Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, зупинення дій Центрального ВДВС у м. Миколаєві
встановив
Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправною, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, закриття провадження у справі, зупинення дій Центрального ВДВС у м. Миколаєві. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.05.2026 ОСОБА_1 отримав повідомлення у мобільному додатку Дія, що відносно нього відкрито виконавче провадження Центральним ВДВС м. Миколаєва ОМУ МЮУ відповідно Постанови №21 від 22 січня 2026 року про адміністративне правопорушення передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП винесеної ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 накладено штраф в сумі - 17 000 грн. 15.01.2026 року позивач був у м. Ніжин Чернігівської області та потрапив у ДТП- без постраждалих (працює далекобійником). При складанні відповідних адміністративних матеріалів по факту ДТП були присутні і працівники Відповідача, котрі перевіряли Позивача ВОД (військово облікові документи). Та в подальшому Позивача було запрошено до Відповідача де склали відносно нього Протокол про адміністративне правопорушення за несвоєчасне оновлення своїх військово-облікових даних(ч.З ст.210-1 КУпАП). При цьому Позивачу не було надано відповідної копії Протоколу та не повідомлено, щодо часу та місця розгляду вказаної справи.
Позивач зазначає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП, оскільки він не отримував ніяким чином виклику до ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо розгляду відносно нього вказану адміністративну справу. Тому, оскільки про вказаний в постанові виклик він не знав, належним чином не був повідомлений тому в його діях відсутня вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 210-1 ч.З КУпАП.
Починаючи з 17 липня 2025 року, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦК та СП) більше не можуть накладати штрафи на осіб, які не оновили свої військово облікові дані у встановлений термін, це пов`язано з набранням чинності Законом України № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань військової служби, мобілізації та військового обліку» від 18 травня 2024 року. Згідно з цим законом, усім військовозобов`язаним чоловікам було надано 60 днів, а саме - до 16 липня 2024 року включно, щоб оновити свої військово облікові дані. Відповідно до ч.9 статті 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення (КУпаП), адміністративне стягнення може бути накладено лише протягом трьох місяців з дня виявлення правопорушення, але не пізніше одного року з дня його вчинення. В даному випадку строки притягнення до відповідальності позивача сплинули і відповідач це не врахував.
З цих підстав просив суд зупинити виконавчі дії Центральним ВДВС у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України по виконавчому провадженню №80912948 від 04.05.2026 року про стягнення відповідних грошових коштів з позивача; визнати протиправною та скасувати Постанову №21 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 22 січня 2026 року відносно позивача гр. ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП у виді штрафу у розмірі 34 000 гривень та закрити справу у зв`язку з відсутністю в його діях даного складу адміністративного правопорушення.
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розглядати справу за відсутності їх представника. Подав до суду відзив, в якому вказав, що ОСОБА_1 перебував на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_1 ). 18.04.2026 ОСОБА_2 , на підставі пункту 4 частини 6 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», виключений з військового обліку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування в запасі. З 18.04.2026 ОСОБА_2 не є військовозобов`язаним громадянином України, на нього не поширюється дія Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», підзаконних нормативно-правових документів з питань військового обов`язку, військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Разом з тим, у період з травня 1986 року по 18 квітня 2026 року, ОСОБА_1 перебував у запасі Збройних Сил, як військовозобов`язаний громадянин України. Таким чином, у період з травня 1986 року по 18 квітня 2026 року на ОСОБА_1 , повною мірою, поширювалась дія норм Законів України «Про військовий обов`язок і військову службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», підзаконних нормативно-правових документів з питань військового обов`язку, військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, чинних правил військового обліку.
ОСОБА_2 змінив задеклароване раніше місце проживання (місце фактичного перебування), при цьому на військовий облік у ТЦК та СП за новим місцем проживання (фактичного перебування), встановленим порядком, не став, чим допустив факт порушення норм частини 4 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу». Таким чином, військовозобов`язаний ОСОБА_2 своїми діями допустив факт порушення норм чинного законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію а також порушив правила військового обліку, у зв`язку з чим, встановленим порядком, був притягнутий до адміністративної відповідальності за статтею 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Представник Центрального ВДВС у м. Миколаєві Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
Відповідно до постанови №21 від 22.01.2026 ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 встановив, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 своєчасно не оновив свої військово-облікові дані до 18.07.2024, чим порушив вимогу п.10 ч.1 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу", чим вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП. У зв`язку з цим на ОСОБА_1 накладено штраф у розмірі 17000 грн. 
Постановою від 04.05.2026 відкрито провадження №80912948 на підставі вказаної постанови.
Як слідує з даних додатку "Резерв+" (скрінкопія сформована станом на 30.04.2026) ОСОБА_1 виключений з обліку; дані ним уточнено вчасно 30.05.2024.
Частиною 3 статті 210 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, вчинені в особливий період.
Згідно з ст. 1 Закону України "Про оборону України" особливим періодом є період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від № 2102-ІХ від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Згідно з Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-ІХ від 24.02.2022, оголошується та проводить загальна мобілізація (в подальшому Указами Президента воєнний стан та строк загальної мобілізації було неодноразово продовжено та вони існували 22.01.2026, тобто станом на дати винесення оскаржуваних постанов).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч.2 ст. 235 КУпАП).
Згідно з ч.3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище,ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу,стосовно якої розглядається справа(прізвище,ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Приписами статті 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
18.05.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» № 3633-ІХ від 11.04.2024.
Абзацом четвертим підпункту 1 пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» встановлено, що громадяни України, які перебувають на військовому обліку, зобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності цим Законом уточнити адресу проживання, номери засобів зв`язку, адреси електронної пошти (за наявності електронної пошти) та інші персональні дані у разі перебування на території України шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності).
Тобто, законодавець встановив імперативний обов`язок всім військовозобов`язаним оновити свої дані у період з 18.05.2024 по 16.07.2024 у три можливі варіанти або шляхом прибуття самостійно до територіального центру комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на військовому обліку чи за своїм місцем проживання, або до центру надання адміністративних послуг, або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста (за наявності). 
Як встановлено судом, позивач скористався одним з перелічених варіантів оновлення своїх даних за допомогою застосунку "Резерв+", про що міститься відмітка в такому застосунку. (дані оновлено вчасно, 30.05.2024).
Представник відповідача у відзиві зазначає, що позивач змінив задеклароване місце проживання та не став на військовий облік за новим місцем перебування, проте доказів на підтвердження вказаного порушення не додає. Окрім того, як слідує з змісту спірної постанови, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності саме за не оновлення вчасно своїх військово-облікових даних та порушення ним п.10 ст.1 ЗУ "Про військовий обов`язок та військову службу". В спірній постанові не вказано про порушення позивачем підпунктом 7 пункту 1 Додатку 2 до Порядку де визначено,що призовники, військовозобов`язані та резервісти особисто в семиденний строк з дня прибуття до нового місця проживання, зобов`язані прибувати із паспортом громадянина України і військово-обліковими документами до відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувального органу), який організовує та веде військовий облік на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, для взяття на військовий облік.
В самій постанові спочатку зазначено про порушення позивачем ч.3 ст.210-1 КУпАП, а далі зазначено, що ним порушено ч.3 ст.210 КУпАП.
Таким чином, оскаржувана постанова містить суперечності в частині об`єктивної сторони особи, що притягається до адміністративної відповідальності та правової кваліфікації вчиненого діяння.
Також позивачем зазначено про пропуск відповідачем строку на притягнення до відповідальності.
Згідно ч. 7 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Шістдесятиденний строк на уточнення даних, відповідно до абз. 4 п. 1 ч. 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 3633-IX, сплив 16.07.2024. Відповідачем виявлено адміністративне правопорушення 22.01.2026. Враховуючи викладене, адміністративне стягнення накладено на позивача поза межах строку, встановленого ч. 7 ст. 38 КУпАП.
Оцінюючи доводи позивача з приводу порушення процедури розгляду адміністративних справ відповідачем та винесення оскаржуваної постанови, суд зазначає наступне.
Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. В даному випадку розгляд справи був призначений на 22.01.2026. Проте позивачем оскаржується належне повідомлення його про розгляд справи, який відбувався 22.01.2026. Суд зазначає, що матеріали справи не містять жодного підтвердження про те, що позивача було проінформовано про це. 
Зокрема факт не повідомлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про час та місце розгляду справи про адміністративне правопорушення є підставою для визнання постанови у справі про адміністративне правопорушення неправомірною, як такої, що винесена з порушенням встановленої процедури.
Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 13 лютого 2018 року у справі N 813/3355/16 та постанові Верховного Суду від 06.03.2018 №522/20755/16-а.
Також, суд звертає увагу на те, що Верховний Суд у постановах від 31.03.2021 у справі № 676/752/17, від 21.03.2019 у справі № 489/1004/17, від 30.01.2020 у справах № 308/12552/16-а та № 482/9/17, від 06.02.2020 у справі № 205/7145/16-а зробив такі висновки: «Закріплюючи процесуальні гарантії прав особи, що притягається до адміністративної відповідальності, у тому числі й на участь у розгляді її справи, положення КУпАП містять й певні застереження, націлені на забезпечення належної реалізації компетентними органами (особами) наданих їм повноважень, зокрема, передбачені щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, лише у випадку наявності даних, що підтверджують належне повідомлення такої особи про місце і час розгляду справи.
Особі, до якої застосовується адміністративна санкція, повинно бути забезпечено право завчасно знати про час та місце розгляду справи. Це право є гарантією реалізації інших прав - на участь в розгляді справи про адміністративне правопорушення, висловлення заперечень, надання доказів, захист тощо.
Законодавство покладає обов`язок щодо своєчасного повідомлення особи про час та місце розгляду справи на уповноважену посадову особу
Для інформування особи про час та місце розгляду справи можуть використовуватися різні способи: рекомендований лист, телеграма, телефакс, телефонограма, особисте вручення повідомлення представникам. Множинність способів повідомлення дозволяє уповноваженій посадовій особі обрати один або декілька способів, які забезпечують поінформованість особи. Обов`язок доказування цієї обставини несе уповноважена посадова особа. Такий обов`язок вважається виконаним, якщо особа, яка притягується до відповідальності, знає (поінформована) про час та місце розгляду справи.
Оскільки у матеріалах справи відсутня інформація про те, що позивач був поінформований про дату, час та місце розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд погоджується із доводами позивача щодо порушення його права на захист.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що на підставі викладеного, вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, постанова у справі про накладення адміністративного стягнення підлягає визнанню протиправною та скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Щодо зупинення виконавчих дій, суд вважає, що в задоволенні цих вимог необхідно відмовити, оскільки можливе звернення із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення, подана з дотримання ст. 152 КАС України.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст. ст.241-246,286 КАС України,суд
вирішив
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправною та скасувати постанову № 21 у справі про адміністративне правопорушення від 22.01.2026 року, винесену ТВО начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 майором ОСОБА_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП та закрити провадження у справі.
В задоволенні інших вимог відмовити.
Стягнути з  ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору в розмірі 665 грн. 60 коп. (шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят копійок).
Інформація про учасників справи:
Позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Третя особа: Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), адреса: 54001 ,м. Миколаїв, вул. Артилерійська, 18.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Суддя В. В. Кокорєв