ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"06" травня 2026 р. Справа№ 927/157/26
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого: Руденко М.А.
суддів: Барсук М.А. 
Пономаренка Є.Ю. 

без участі представників сторін, у спрощеному провадженні у відповідності до вимог ст. 247 Господарського процесуального кодексу України розглянувши апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"
на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 02.03.2026 про відмову у відкритті провадження 
у справі №927/157/26 (суддя Романенко А.В.)
за позовом приватного акціонерного товариства "Кінотехпром"
до Управління комунального майна Чернігівської обласної ради
про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122 та стягнення 80 575, 80 грн,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2026 року приватне акціонерне товариство "Кінотехпром" звернулось до господарського суду Чернігівської області з позовом до Управління комунального майна Чернігівської обласної ради, згідно з яким просило:
- визнати недійсним з моменту укладення договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122 (як основна вимога);
- застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з Управління комунального майна Чернігівської обласної ради на користь приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" незаконну нараховану орендну плату в розмірі 80 575, 80 грн (як похідна вимога, заявлена в порядку реституції).
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначає про визнання протиправним та нечинним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 № 34-9/VІІ "Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції", що згідно з положеннями якої нараховувалась орендна плата за оскаржуваним договором (рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.09.2021 у справі №60/6623/20, набуло чинності з 29.09.2022). 
За доводами позивача, наведене свідчить, що договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122, укладений сторонами без дотримання вимог цивільного законодавства, зокрема, п. 6 частини 1 статті 3, частин 2, 3 статті 13, статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що є підставою для визнання цього правочину недійсним, з моменту його укладення, в силу статті 215 цього Кодексу та застосування наслідків його недійсності відповідно до статті 216 ЦК України.
Ухвалою господарського суду Чернігівської області від 02.03.2026 відмовлено у відкритті провадження в справі №927/157/26 за позовом приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" (ЄДРПОУ 14293201) до Управління комунального майна Чернігівської обласної ради (код ЄДРПОУ 33469166) про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122 та стягнення 80 575, 80 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що в межах справи №927/463/24 господарським судом міста Києва вже вирішений спір за позовом приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" до Управління комунального майна Чернігівської обласної ради та Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122, з моменту його укладення, та застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину шляхом стягнення 109 837, 37 грн.
Рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №927/463/24, яким відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову ПрАТ "Кінотехпром" набрало законної сили. 
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, представник приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" адвокат Торбєєв Микола Олександрович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу господарського суду Чернігівської області від 02.03.2026 у справі №927/157/26 про відмову у відкритті провадження у справі скасувати та направити справу №927/157/26 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що підстави позову у справах №№927/157/26, 927/463/24 є суттєво різними, як за своїм змістом, так і за юридичною природою. Так предметом позову у справах №927/157/26 та №927/463/24 є визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122 та стягнення з орендодавця незаконно отриманої орендної плати, тобто предмети цих позовів дійсно є тотожними. Однак господарський суд Чернігівської області, відмовляючи у відкритті провадження у справі №927/157/26 помилково трактує підстави позову в даній справі та підстави позову у справі №927/463/24, як тотожні. Апелянт наголошує на тому, що основні матеріально - правові вимоги й підстави позовів у вказаних справах є різними хоча й зумовлені одними підставами їх виникнення. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.03.2026 апеляційну скаргу у справі №927/157/26 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.03.2026 відкрито апеляційне провадження та ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Витребувано у господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/157/26. 
03.04.2026 через канцелярію суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечує проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. 
Так відповідач заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, зазначає, що не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права. Відповідач зазначає, що судами у справах №927/669/19, №927/1081/20, №927/429/23, №927/1449/23, №927/463/24 встановлено, що вимоги у зазначених справах обґрунтовані спільними юридичними фактами, а саме визнання в судовому порядку протиправними та нечинними рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII «Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції». Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.09.2025 у справі №927/601/24. 
Вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Як вбачається з матеріалів даної справи №927/157/26, позивач просив визнати недійсним з моменту укладення договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122 (як основна вимога); застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути з Управління комунального майна Чернігівської обласної ради на користь приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" незаконну нараховану орендну плату в розмірі 80 575 ,80 грн (як похідна вимога, заявлена в порядку реституції).
Зазначивши, що договір оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122, укладений сторонами без дотримання вимог цивільного законодавства, зокрема, п. 6 частини 1 статті 3, частин 2, 3 статті 13, статті 203 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), що є підставою для визнання цього правочину недійсним, з моменту його укладення, в силу статті 215 цього Кодексу та застосування наслідків його недійсності відповідно до статті 216 ЦК України.
Разом з цим в провадженні господарського суду міста Києва перебувала справа №927/463/24, в якій вже вирішений спір за позовом приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" до Управління комунального майна Чернігівської обласної ради та Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122, з моменту його укладення, та застосування наслідків недійсності оспорюваного правочину шляхом стягнення 109 837, 37 грн.
В свою чергу, предметом позову в справі №927/463/24 (основна вимога) є визнання недійсним договору оренди нерухомого майна, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області від 26.07.2018 №122 та (похідна вимога, як наслідок недійсності оскаржуваного правочину) вимога про стягнення з орендодавця незаконно отриманої орендної плати (в завищеному розмірі).
Рішенням господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №927/463/24 (набуло законної сили, за результатом його апеляційного перегляду) відмовлено в повному обсязі в задоволенні позову ПрАТ "Кінотехпром". Ухвалою Верховного Суду від 10.12.2025 касаційне провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.09.2025 та рішення господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №927/463/24 закрито, відповідно до ст. 296 ГПК України.
Аналізуючи вказані обставини, суд першої інстанції дійшов висновку, що підставою позову у справах №927/157/26 та №927/463/24 є визнання у судовому порядку протиправним та нечинним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VII "Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції», згідно з положеннями якої нараховувалась орендна плата за оскаржуваним договором №122.
Переглядаючи вказану ухвалу колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами; у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав. 
Як вже зазначалось у справі №927/463/24 Верховний Суд закриваючи провадження, на підставі ст. 296 ГПК України, зазначив, що Верховний Суд в аналогічних справах №927/601/24 та №927/1082/20 про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання укладеного договору оренди нерухомого майна №122, викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах з аналогічних підстав. 
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Отже однією з цілей застосування норм процесуального права законодавець визначив, зокрема, уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності (постанова Верховного Суду від 17.11.2025 у справі №922/1483/25).
Передумовою для застосування положень п. 2 ч. 1 ст. 175 ГПК України, та, як наслідок, застосування п. 3 ч. 1 ст. 231 цього Кодексу, є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.
Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити:
- зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; 
- якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; 
- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги;
- зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 
- правові підстави позову.
З наведених норм права вбачається, що позивач у позові повинен зазначити зміст позовних вимог, обставини, якими він обґрунтовує ці вимоги, а також правові підстави позову.
Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №904/5726/19).
Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Чинні процесуальні норми ГПК України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави (постанови Верховного Суду від 01.11.2022 у справі №925/1152/21, від 28.06.2023 у справі №910/1182/23, від 18.03.2021 у справі №909/783/20, від 16.11.2021 у справі №910/694/21).
Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.
З урахуванням зазначеного, здійснення судом всебічного аналізу предмета і підстав заявленого позову сприяє з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Така правова позиція є сталою, послідовною та висловлена у низці постанов Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №910/16463/21, від 02.03.2023 у справі №925/1662/21, від 14.09.2023 у справі №920/874/22.
У постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі №170/499/23 зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Чинні процесуальні норми ГПК України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави. 
Разом з тим, не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №909/783/20).
Судом першої інстанції вірно було встановлено, що підставою позову в справах №927/157/26 та №927/463/24 є визнання в судовому порядку протиправним та нечинним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VІІ "Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції", згідно з положеннями якої нараховувалась орендна плата за оскаржуваним договором №122.
Стосовно тверджень апелянта про те, що у вказаних справах різні підстави позову, мають різну правову природу породжують різні правові наслідки та суб`єктивний склад, колегія суддів зазначає наступне. 
Так, позивачем при зверненні до суду з позовом у даній справі №927/157/26, переглянуто правову кваліфікацію спірних правовідносин, а саме виключено посилання на приписи спеціальної норми - статті 230 ЦК України (вчинення правочину під впливом обману), вимоги в цій справі мотивовані загальними нормами цивільного законодавства (п. 6 частини 1 статті 3, частин 2, 3 статті 13, статей 203, 215, 216 ЦК України).
Проте наведене, за обґрунтованим висновком суду, не свідчить про зміну заявником підстав позову в справах №927/157/26 та №927/463/24, оскільки вимоги в цих справах обґрунтовані спільним юридичним фактом, а саме визнанням в судовому порядку протиправним та нечинним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VІІ "Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції".
Як вірно було встановлено судом першої інстанції, у даній справі №927/157/26 позивач зберіг первісні обставини, якими обґрунтовані вимоги до відповідача, (Управління комунального майна Чернігівської обласної ради), та змінив посилання на інші норми матеріального права (виключивши з правової кваліфікації спірних відносин посилання на статтю 230 ЦК України), що за наведеним вище висновком Верховного Суду не є зміною підстав позову.
При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 ЦК України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав для визнання недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20.02.2024 у справі №903/1037/22, від 19.03.2024 у справі №910/4293/22, від 31.10.2023 у справі №908/722/20.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виключення заявником зі складу учасників справи Чернігівської обласної державної адміністрації, не впливає на застосування положень п. 2 частини 1 статті 175 ГПК України у спорі між ПрАТ "Кінотехпром" та Управлінням комунального майна Чернігівської обласної ради, оскільки предмет та підстави позову в справах №927/157/26 та №927/463/24 є однаковими. 
Вимоги в зазначених справах обґрунтовані спільним юридичним фактом, а саме визнання в судовому порядку протиправним та нікчемним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VІІ "Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції".
Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.09.2025 у справі №927/601/24.
У відповідності до п. 2 частини 1 статті 175 ГПК України суддя відмовляє в відкритті провадження в справі, якщо є таке, що набуло законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження в справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Виходячи з установлених обставин, суд відмовляє в відкритті провадження в цій справі, оскільки є судове рішення, що набуло законної сили, яким вирішений по суті спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Проаналізувавши вищенаведені обставини, колегія суддів дійшла висновку, що сторони, предмет та підстави позову у справах №927/157/26 та №927/463/24 є тотожними, відтак суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що місцевий господарський суд правомірно відмовив у відкритті провадження у справі №927/157/26 за позовною заявою приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" про визнання недійсним з моменту укладання договору оренди нерухомого майна №122, мотивами якого є визнанням протиправним та нечинним рішення дев`ятої сесії сьомого скликання Чернігівської обласної ради від 17.05.2017 №34-9/VІІ "Про затвердження Методики розрахунку та порядку використання плати за оренду майна спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в новій редакції".
Доводи апеляційної скарги не відповідають встановленим обставинам по справі та є безпідставними.
За приписами статті 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).
Таким чином, у господарському процесі обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог чи заперечень, коригується (співвідноситься) з правом суду прийняти чи не прийняти докази в контексті їхнього значення для справи, що і є предметом оцінки господарського суду.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи.
За викладених обставин, судом першої інстанції, правомірно відмовлено у відкритті провадження у справі у відповідності до положень п. 3 ч. 1 ст. 231 ГПК України, а оскільки твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, встановленого не спростовують, то апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати покладаються на апелянта, з огляду на відмову у задоволенні апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Кінотехпром" на ухвалу господарського суду Чернігівської області від 02.03.2026 у справі №927/157/26 залишити без задоволення. 
Ухвалу господарського суду Чернігівської області від 02.03.2026 у справі №927/157/26 залишити без змін. 
Матеріали справи №927/157/26 повернути до місцевого господарського суду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Головуючий суддя М.А. Руденко 

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко