ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/14274/25 Суддя (судді) першої інстанції: Віталіна ГАЙДАШ

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Кузьмишиної О.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уманської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уманської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2025 року до Черкаського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Уманської міської ради, в якому позивач просить:
- визнати протиправною відмову Уманської міської ради у зарахуванні періодів роботи з 11.04.1996 по 04.10.2017 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету; з 02.05.2018 по 06.01.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Уманської районної ради; з 06.01.2021 по 10.06.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Паланської сільської ради; з 14.06.2021 по 11.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 13.08.2021 по 16.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 16.08.2021 по 25.12.2023 на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагород Виконавчого комітету Уманської міської ради, до стажу державної служби, що дає право на отримання надбавки за вислугу років, та здійсненні перерахунку коштів за зазначені періоди роботи;
- зобов`язати Уманську міську раду зарахувати до стажу державної служби періоди роботи з 11.04.1996 по 04.10.2017 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету; з 02.05.2018 по 06.01.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Уманської районної ради; з 06.01.2021 по 10.06.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Паланської сільської ради; з 14.06.2021 по 11.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 13.08.2021 по 16.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 16.08.2021 по 25.12.2023 на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагород Виконавчого комітету Уманської міської ради та здійснити перерахунок та виплату коштів, згідно законодавства про оплату праці за вказані періоди роботи, із врахуванням стажу державної служби.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з метою поновлення своїх законних прав та інтересів ОСОБА_1 21.10.2025 звернулась до Уманської міської ради з письмовою заявою, у якій просила зарахувати до її стажу державної служби зазначені вище періоди роботи, нарахувати та здійснити виплату різниці заробітної плати між фактично виплаченою та її розміром встановленому у разі нарахування як державному службовцю, з урахуванням належних доплат за вислугу років, додаткової відпустки, премій, тощо, надати довідку про нарахування заробітної плати за весь зазначений період роботи (по місячно) на вказаних посадах із зазначенням розміру посадового окладу, надбавки за ранг та інших нарахувань та направити копії рішень органу місцевого самоврядування. Листом від 12.11.2025 01/02-01/6-1280/7592 відповідач відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби періоди роботи на посадах Головного редактора, Директора комунальних закладів радіомовлення, зазначивши, що таких підстав немає. Також листом було відмовлено у нарахуванні та виплаті різниці заробітної плати між фактично виплаченою та її розміром, встановленому у разі нарахування як державному службовцю. Позивач не може погодитись з таким рішенням Уманської міської ради, вважає його незаконним та таким, що порушує її законні права та інтереси, що і стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Уманської міської ради у зарахуванні ОСОБА_1 періоди її роботи з 11.04.1996 по 04.10.2017 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету; з 02.05.2018 по 06.01.2021 на посаді директора Комунального закладу "Редакція радіомовлення "Голос громади" Уманської районної ради; з 06.01.2021 по 10.06.2021 на посаді директора Комунального закладу "Редакція радіомовлення "Голос громади" Паланської сільської ради; з 14.06.2021 по 11.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 13.08.2021 по 16.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 16.08.2021 по 25.12.2023 на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагород Виконавчого комітету Уманської міської ради, до стажу державної служби, що дає право на отримання надбавки за вислугу років за зазначені періоди роботи. Зобов`язано Уманську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2025 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, наданими у цьому рішенні. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі № 580/14274/25, яким задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області; постановити нове рішення, яким відмовити у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 до Уманської міської ради Черкаської області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії повністю.
Скаргу мотивує тим, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права; судом першої інстанції не було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають дійсним обставинам справи.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу.
Відповідач подав відповідь на відзив.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 08.06.1988 вона працювала з:
- 11.04.1996 по 04.10.2017 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету;
- 02.05.2018 по 06.01.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Уманської районної ради;
- 06.01.2021 по 10.06.2021 на посаді директора «Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Паланської сільської ради»»;
- 14.06.2021 по 11.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради;
- 13.08.2021 позивач призначений на посаду головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради з присвоєнням 13-го рангу посадової особи органу місцевого самоврядування, а 16.08.2021 його переведено на посаду головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагляду Виконавчого комітету Уманської міської ради;
- 13.08.2023 ОСОБА_1 присвоєно 12-й ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.
- 25.12.2023 позивач звільнений з посади головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагляду Виконавчого комітету Уманської міської ради за угодою сторін.
Позивач вказує, що йому не були зараховані зазначені періоди трудової діяльності як державного службовця у загальний стаж трудової діяльності та не виплачено різницю заробітної плати між фактично виплаченою та її розміром встановленому у разі нарахування як державному службовцю, з урахуванням належних доплат за вислугу років, додаткової відпустки, премій, тощо.
З метою поновлення своїх законних прав та інтересів ОСОБА_1 21.10.2025 звернулась до Уманської міської ради з письмовою заявою, у якій просила зарахувати до її стажу державної служби зазначені вище періоди роботи, нарахувати та здійснити виплату різниці заробітної плати між фактично виплаченою та її розміром встановленому у разі нарахування як державному службовцю, з урахуванням належних доплат за вислугу років, додаткової відпустки, премій, тощо, надати довідку про нарахування заробітної плати за весь зазначений період роботи (по місячно) на вказаних посадах із зазначенням розміру посадового окладу, надбавки за ранг та інших нарахувань та направити копії рішень органу місцевого самоврядування.
Листом від 12.11.2025 01/02-01/6-1280/7592 відповідач відмовив ОСОБА_1 у зарахуванні до стажу державної служби періодів роботи на посадах Головного редактора, Директора комунальних закладів радіомовлення, зазначивши, що таких підстав немає. Також листом було відмовлено у нарахуванні та виплаті різниці заробітної плати між фактично виплаченою та її розміром, встановленому у разі нарахування як державному службовцю.
Не погоджуючись із вищезазначеною відмовою відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції зазначив, що прийняття рішення про відмову у врахуванні стажу державної служби на підставі лише листа Міжрегіонального управління Національного агенства України з питань державної служби в м. Києві, Київській, Чернігівській та в Черкаській області від 22.02.2023 1534/01/01-23, за результатами розгляду заяви позивача, свідчить про протиправні дії відповідача, які не відповідають визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому такі дії потрібно визнати протиправними, задовольнивши позовні вимоги в частині зарахування ОСОБА_1 періодів її роботи з 11.04.1996 по 04.10.2017, з 02.05.2018 по 06.01.2021, 06.01.2021 по 10.06.2021, з 14.06.2021 по 11.08.2021 та з 13.08.2021 по 25.12.23 до стажу державної служби.
Належним способом захисту прав позивача суд визначив зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.10.2025 щодо зарахування до її стажу державної служби зазначені вище періоди та прийняти рішення по суті, з урахуванням правової оцінки суду, наданої у цьому рішенні.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Уманської міської ради, колегія суддів зазначає наступне.
Щодо строку звернення до суду
Зміст спірних правовідносин свідчить про наявність між ОСОБА_1 та Уманською міською радою трудового спору в частині зарахування до стажу державної служби певних періодів її роботи та здійснення перерахунку, виплати коштів згідно законодавства про оплату праці за вказані періоди роботи, із врахуванням означеного стажу державної служби.
Підставою подання даного позову слугувала відмова Уманської міської ради, що викладена листом від 12 листопада 2025 року 01/02-01/6-1280/7592, у зарахуванні відповідних періодів до стажу державної служби ОСОБА_1 та у нарахуванні та виплаті різниці заробітної плати між фактично виплаченою та її розміром, встановленому у разі нарахування як державному службовцю. 
У апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що з моменту призначення на посади у структурних підрозділах виконавчого комітету Уманської міської ради і до звільнення, та протягом двох років після звільнення ОСОБА_1 будь-яких зауважень щодо неправомірності дій з приводу не зарахування до стажу періодів роботи на посадах головного редактора, директора комунального підприємства, головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю виконавчого комітету Уманської міської ради та головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагород виконавчого комітету Уманської міської ради, здійснення перерахунку заробітної плати з врахуванням надбавки за вислугу років, не заявляла. Будучи спеціалістом відділу кадрової роботи та з питань нагород виконавчого комітету Уманської міської ради, відповідно до своїх функціональних обов`язків була обізнана, про правомірність призначеного їй рангу та встановлення надбавки. Позивачем порушено строки позовної давності по трудовим спорах, оскільки про факт не зарахування періодів роботи на посадах головного редактора та керівників комунальних закладів ОСОБА_1 стало відомо з 12 серпня 2021 року, дати видання розпорядження міського голови про призначення на посаду головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю виконавчого комітету Уманської міської ради, тобто, більш як чотири роки тому.
Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Конституція України, як Закон прямої дії, має найвищу юридичну силу, а офіційне тлумачення конституційних положень здійснюється Конституційним Судом України, який у цілій низці своїх рішень висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень та доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод; відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке, згідно зі статтею 64 Конституції України, не може бути обмежене (п. 1, 2 резолютивної частини Рішення від 25 грудня 1997 року № 9-зп, абз. 7 п. 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11 - рп/2012).
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша статті 118 Кодексу адміністративного судочинства України визначає, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
За змістом статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У Рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 233 КЗпП України, статей 1, 12 Закону України «Про оплату праці» зазначено, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат, не обмежується будь-яким строком.
У пункті 2.1 мотивувальної частини вказаного Рішення Конституційний Суд України розкрив сутність вимог працівника до роботодавця, зазначених у частині другій статті 233 КЗпП України, строк звернення до суду, з якими не обмежується будь-яким строком.
Конституційний Суд України дійшов висновку, що під заробітною платою, яка належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 КЗпП України, належною працівнику, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.
З огляду на те, що вказаним Рішенням Суд надавав офіційне тлумачення частини другої статті 233 КЗпП України, у редакції до змін, внесених у вказану статтю Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-IX, який набрав чинності з 19 липня 2022 року, відповідно до якої звернення до суду не обмежувалося будь-яким строком, однак після внесення вказаних змін, у справах про виплату працівнику всіх сум, що належать йому при звільненні, було встановлено тримісячний строк звернення до суду.
Отже, до 19 липня 2022 року КЗпП України не обмежував будь-яким строком право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати. Після цієї дати строк звернення до суду з трудовим спором, у тому числі про стягнення належної працівнику заробітної плати, обмежений трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Разом з цим відповідно до пункту першого глави XIX "Прикінцеві положення" КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Карантин в Україні, пов`язаний з COVID-19, діяв з 12 березня 2020 року (постанова Уряду від 11 березня 2020 року № 211) та закінчився 30 червня 2023 року (постанова Уряду від 27 червня 2023 року № 651).
Таким чином, запровадження на території України карантину є безумовною підставою для продовження строків, визначених статтею 233 КЗпП України, на строк дії такого карантину.
У постанові від 21 березня 2025 року у справі № 460/21394/23 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду дійшов висновку, що у разі якщо мають місце тривалі правові відносини, які виникли під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року, та були припинені на момент чинності дії статті 233 КЗпП України, у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», то правове регулювання здійснюється так: правовідносини, які мають місце в період до 19 липня 2022 року, підлягають правовому регулюванню згідно з положенням статті 233 КЗпП України (у попередній редакції); у період із 19 липня 2022 року підлягають застосуванню норми статті 233 КЗпП України (у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин»).
У справі ж, що розглядається, спір виник у зв`язку з не зарахуванням періодів трудової діяльності ОСОБА_1 з 11 квітня 1996 року до 4 жовтня 2017 року, з 2 травня 2018 року до 6 січня 2021 року, з 6 січня 2021 року до 11 серпня 2021 року до стажу державної служби, та відповідно здійснення перерахунку заробітної плати з врахуванням надбавки за вислугу років, тобто під час дії статті 233 КЗпП України, у редакції, що була чинною до 19 липня 2022 року (30 червня 2023 року) та передбачала звернення до суду з відповідними позовними вимогами без обмеження будь-яким строком.
Відповідно, доводи апелянта щодо необхідності застосування строків позовної давності судова колегія відхиляє за безпідставністю.
Щодо належного відповідача
Як встановлено вище, листом Уманської міської ради від 12 листопада 2025 року 01/02-01/6-1280/7592 відмовлено у зарахуванні відповідних періодів до стажу державної служби ОСОБА_1 та у нарахуванні та виплаті різниці заробітної плати між фактично виплаченою та її розміром, встановленому у разі нарахування як державному службовцю.
Відмовляючи у задоволенні звернення позивача, відповідач керувався відсутністю правових підстав для зарахування до стажу державної служби періодів роботи на посадах головного редактора, директора комунальних закладів радіомовлення, тобто здійснив розгляд звернення по суті.
Відповідних посилань щодо неналежності адресата звернення та необхідності його адресації до Виконавчого комітету Уманської міської ради є виконавчим органом Уманської міської ради, вказаний лист не містить.
Правомірність індивідуального акта суб`єкта владних повноважень оцінюється виходячи з тих підстав, які прямо зазначені у ньому на момент його прийняття. Відтак суб`єкт владних повноважень не вправі вже на стадії судового оскарження фактично змінювати первісну мотивацію своїх рішень, доповнюючи її новими обставинами, які не були покладені в основу спірних актів.
Оскаржуване рішення Уманської міської ради є індивідуальним адміністративним актом, який повинен відповідати критеріям чіткості, зрозумілості, вмотивованості та правової визначеності. 
Керуючись наведеним, судова колегія відхиляє за безпідставністю покликання апелянта на неналежність визначення суб`єктного складу сторін у даному спорі.
Щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 з 11.04.1996 по 30.04.2016 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету
Обчислення стажу державної служби за період роботи до 01 травня 2016 року, тобто до моменту вступу в дію Закону № 899-VIII, здійснюється відповідно до Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року № 283.
Таким чином для визначення наявного у позивача стажу державної служби необхідно керуватися Порядком № 283.
Згідно з п. 3 Порядку № 283 до стажу державної служби включається також стаж роботи журналіста в державних і комунальних засобах масової інформації, обчислений відповідно до Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 березня 1999 року № 377.
Постановою Кабінету Міністрів України від 15 березня 1999 року № 377, яка втратила чинність 28 грудня 2016 року, затверджено:
- Порядок оплати праці журналістів державних і комунальних засобів масової інформації;
- перелік посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування;
- Порядок обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств.
Згідно з п. 1 Порядку обчислення стажу роботи для встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації та державних інформаційних агентств № 377 до стажу роботи, що дає право на встановлення щомісячної надбавки за вислугу років і призначення пенсій журналістам державних і комунальних засобів масової інформації, зараховується стаж роботи на посадах, зазначених у переліку, затвердженому цією постановою, а також на посадах журналістів державних інформаційних агентств, зазначених у додатку 1, а саме:
до 01 серпня 1990 року - у засобах масової інформації, засновниками яких були партійні, комсомольські та профспілкові організації;
до 23 серпня 1991 року - у засобах масової інформації, засновниками яких були органи державної влади колишньої УРСР та інших республік СРСР, а також органи державної влади та військові формування колишнього СРСР (додаток 2);
з 24 серпня 1991 року - у засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є (були) органи державної влади або органи місцевого самоврядування.
Відповідно до п. 3 Порядку документами для визначення стажу роботи журналіста є трудова книжка та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи.
Якщо засновника (співзасновника) засобу масової інформації неможливо визначити за записами у трудовій книжці чи печаткою, що засвідчує ці записи, підставою для його визначення є довідка таких органів виконавчої влади та телерадіокомпаній.
Відповідно до Переліку № 377, до посад журналістів державних і комунальних засобів масової інформації, які прирівнюються до посад керівних працівників, спеціалістів апарату відповідного органу державної влади та органу місцевого самоврядування відносяться:
1) в друкованих засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації, районні, районні у містах Києві та Севастополі ради: - головний редактор (редактор) заступник голови державної адміністрації, ради; - заступник головного редактора завідуючий відділом, начальник (редактора), відповідальний відділу; - секретар: - редактор (завідуючий) відділу заступник завідуючого відділом, заступник начальника відділу; - оглядач, кореспондент, головний спеціаліст, спеціаліст I і літературний працівник II категорії; - фотокореспондент спеціаліст I і II категорії;
2) в друкованих засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є міські (крім міст Києва та Севастополя) ради: - головний редактор (редактор) заступник міського голови;-заступник головного редактора завідуючий відділом (редактора), відповідальний секретар; - редактор (завідуючий) відділу заступник завідуючого відділом;-оглядач, кореспондент, головний спеціаліст, провідний літературний співробітник спеціаліст, спеціаліст I і II категорії; - фотокореспондент спеціаліст I і II категорії.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» № 540/97-ВР у редакції від 23.09.1997, заробітна плата журналістів регулюється законодавством України з урахуванням специфічних рис та умов журналістської діяльності, визначених статтею 12 цього Закону. До заробітної плати журналіста включаються посадовий оклад, встановлені нормативними актами надбавки, доплати, авторський гонорар, премії.
Розмір заробітної плати журналіста визначається галузевими та регіональними угодами з профспілками, колективними договорами з урахуванням джерел фінансування на підставі законів, інших нормативно-правових актів України.
Журналісти державних і комунальних засобів масової інформації отримують надбавки, користуються пільгами, передбаченими для державних службовців відповідних категорій посад.
Заробітна плата головного редактора (редактора) державного або комунального друкованого засобу масової інформації не може бути нижчою від заробітної плати заступника керівника органу державної влади чи місцевого самоврядування, який є засновником (співзасновником) друкованого засобу масової інформації.
Прирівняння розміру заробітної плати журналіста державного або комунального засобу масової інформації до середньої заробітної плати працівника відповідної кваліфікації та посадового рівня в органі державної влади чи місцевого самоврядування, який є засновником (співзасновником) засобу масової інформації, здійснюється за методикою та в порядку, які визначаються Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до статті 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» № 540/97-ВР у редакції від 23.09.1997, пенсійне забезпечення працівників засобів масової інформації здійснюється відповідно до принципів та норм, встановлених пенсійним законодавством України.
При нарахуванні пенсії журналісту державного або комунального засобу масової інформації застосовуються норми, методика та порядок нарахування пенсії державному службовцю. При цьому період роботи в державних та комунальних засобах масової інформації прирівнюється до стажу державної служби.
У разі поранення, контузії, каліцтва, одержаних під час виконання службових обов`язків у місцях надзвичайних подій, на журналіста або прирівняного до нього працівника поширюється дія статті 16 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Аналіз наведених вище положень дає можливість дійти висновку, що період трудової діяльності позивача з 11.04.1996 по 30.04.2016 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету міг зараховуватись до стажу державної служби, як стаж роботи у засобах масової інформації, засновниками (співзасновниками) яких є (були) органи державної влади або органи місцевого самоврядування.
Відповідно, безпідставними є висновки апелянта в частині того, що період роботи позивача до 05.03.2002 не міг бути прирівняний до стажу державної служби на підставі Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів» №540/97-ВР у редакції від 23.09.1997.
Щодо застосування судом першої інстанції редакції статті 12 Закону 540/97-ВР від 05.03.2002, колегія суддів враховує, що таке не призвело до помилковості його висновків, оскільки приписами статті 19 Закону 540/97-ВР у редакції від 23.09.1997 визначено, що період роботи в державних та комунальних засобах масової інформації прирівнюється до стажу державної служби. 
Разом з тим, колегія суддів врахувала, що матеріали справи не містять жодних документів, які дають можливість встановити засновника (співзасновника) місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету у період з 11.04.1996 по 30.04.2016.
Як встановлено вище, відповідно до п. 3 Порядку № 283 якщо засновника (співзасновника) засобу масової інформації неможливо визначити за записами у трудовій книжці чи печаткою, що засвідчує ці записи, підставою для його визначення є довідка таких органів виконавчої влади та телерадіокомпаній.
Зокрема, позивачем не надано довідки місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету з метою з`ясування порядку оплати праці, розрахунку посадового окладу, категорії, до якої відносилась посада, згідно статті 14 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальної захист журналістів».
Так, посада позивача, згідно постанови від 15 березня 1999 №377 Кабінету Міністрів України «Про реалізацію статей 14 і 16 Закону України «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», підлягала прирівнянню до відповідної посади державних службовців.
З трудової книжки ОСОБА_1 вбачається, що записи про присвоєння їй рангу державного службовця відсутні, як і будь - які дані щодо проходження державної служби у період з 11.04.1996 по 30.04.2016.
Суд першої інстанції дійшов передчасних висновків про те, що означені періоди підлягають зарахуванню до стажу державної служби позивача лише на підставі наявних записів назв посад у трудовій книжці - головний редактор.
Як вірно наголошує апелянт, у матеріалах справи відсутні будь-які докази, що свідчили б про те, що роботодавці є засобами масової інформації, зокрема статути таких комунальних закладів, інформація про їх характер та вид діяльності, підтвердження бюджетного фінансування, тощо.
Однак, відповідно до приписів статті 43 Закону України «Про адміністративну процедуру» відповідач мав повідомити позивачеві обґрунтовані підстави неможливості такого зарахування та запропонувати надати додаткові документи.
Натомість відповідач не дотримався наведених вимог чинного законодавства, обмежившись формальною відмовою у зарахуванні до стажу державної служби періодів роботи з 11.04.1996 по 30.04.2016 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету, а тому оскаржуване рішення в цій частині не може вважатися обґрунтованим та правомірним.
Відтак, з огляду на не дотримання відповідачем порядку розгляду заяви ОСОБА_1 , колегія суддів погоджує висновки суду першої інстанції, що належним способом захисту порушеного права у цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути її заяву від 21.10.2025 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду.
Щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 з 01.05.2016 по 04.10.2017 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету; з 02.05.2018 по 06.01.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Уманської районної ради; з 06.01.2021 по 10.06.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Паланської сільської ради
Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 р. № 229, обчислення стажу державної служби здійснює служба управління персоналом державного органу.
Згідно з пунктом 2 Порядку № 229 документом для визначення стажу державної служби є трудова книжка, копія послужного списку, військовий квиток та інші документи, які відповідно до законодавства підтверджують стаж роботи (довідки, виписки з наказів, дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, тощо). За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж державної служби обчислюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, а також архівними установами.
Відповідно до пункту 4 Порядку № 229 стаж державної служби обчислюється відповідно до частини другої статті 46 Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон). До стажу державної служби зараховуються: час перебування на посаді державної служби відповідно до Закону; час перебування на посаді народного депутата України; час перебування на посадах працівників дипломатичної служби; час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування»; час перебування на посадах суддів; час перебування на посадах прокурорів; час перебування на посадах, на яких присвоюються військові та спеціальні звання; час професійного навчання державного службовця з відривом від служби, якщо не пізніше 75 днів після його завершення така особа повернулася на державну службу, крім випадків, установлених законом; період, коли державний службовець не працював з поважних причин, але залишався у трудових відносинах з державним органом; час перебування державного службовця у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі, коли дитина потребує домашнього догляду, - у відпустці без збереження заробітної плати тривалістю, визначеною у медичному висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку; час перебування на посадах радників, помічників, уповноважених та прес-секретаря Президента України, працівників секретаріатів Голови Верховної Ради України, його Першого заступника та заступника, працівників патронатних служб Прем`єр-міністра України та інших членів Кабінету Міністрів України, помічників-консультантів народних депутатів України, помічників та наукових консультантів суддів Конституційного Суду України, помічників суддів, а також на посадах патронатних служб в інших державних органах.
Згідно з пунктом 6 Порядку № 229 стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону.
Пунктом 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII передбачено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.
Наведене вказує на те, що з дати набрання чинності Закону України від 10 грудня 2015 р. № 889-VIII «Про державну службу» відсутні підстави зарахування до стажу державної служби часу роботи на посаді журналіста у державних та комунальних засобах масової інформації.
Відповідно, відсутні підстави для зарахування до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 з 01.05.2016 по 04.10.2017 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету; з 02.05.2018 по 06.01.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Уманської районної ради; з 06.01.2021 по 10.06.2021 на посаді директора Комунального закладу «Редакція радіомовлення «Голос громади» Паланської сільської ради, та визнання протиправною відмови відповідача в означеній частині.
Щодо зарахування до стажу державної служби періодів роботи ОСОБА_1 з 14.06.2021 по 11.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 13.08.2021 по 16.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 16.08.2021 по 25.12.2023 на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагород Виконавчого комітету Уманської міської ради
Зміст листа Уманської міської ради від 12 листопада 2025 року 01/02-01/6-1280/7592 свідчить про те, що відповідач не відмовляв у зарахуванні означених періодів до стажу державної служби ОСОБА_1 (а.с.18-19).
При цьому, звертаючись з відповідним листом до відповідача, позивач просив зарахувати до стажу державної служби періоди роботи на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради з 14.06.2021 по 25.12.2023 (а.с.17).
Наведене свідчить про те, що відповідні вимоги відповідачем не розглянуті, а висновки суду першої інстанції щодо протиправної відмови у зарахуванні таких періодів до стажу державної служби позивача є помилковими.
З огляду на встановлені обставини допущення відповідачем протиправної бездіяльності, належним способом захисту порушеного права у цій частині буде зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 21.10.2025 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду.
Керуючись наведеним, колегія суддів відхиляє посилання апелянта на відсутність підстав для зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 14 червня до 11 серпня 2021 року на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю виконавчого комітету Уманської міської ради до стажу служби в органах місцевого самоврядування.
У апеляційній скарзі відповідач також вказав про те, що періоди роботи ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю виконавчого комітету Уманської міської ради з 13 до 15 серпня 2021 року та головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагород виконавчого комітету Уманської міської ради з 16 серпня 2021 року до 25 грудня 2023 року зараховані до стажу роботи в органах місцевого самоврядування, та даний факт Уманською міською радою ніколи не заперечувався.
Водночас, відповідні висновки відсутні у спірному рішенні Уманської міської ради від 12 листопада 2025 року 01/02-01/6-1280/7592, відтак судом до уваги не приймаються.
Відповідно до частини 3 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, допущені судом першої інстанції порушення норм матеріального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення.
Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 243, 250, 286, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Уманської міської ради задовольнити частково.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Уманської міської ради щодо розгляду заяви ОСОБА_1 в частині зарахування періодів її роботи з 14.06.2021 по 11.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 13.08.2021 по 16.08.2021 на посаді головного спеціаліста відділу діловодства, організаційного забезпечення та контролю Виконавчого комітету Уманської міської ради; з 16.08.2021 по 25.12.2023 на посаді головного спеціаліста відділу кадрової роботи та з питань нагород Виконавчого комітету Уманської міської ради, до стажу державної служби, що дає право на отримання надбавки за вислугу років за зазначені періоди роботи.
Визнати протиправною відмову Уманської міської ради від 12.11.2025 01/02-01/6-1280/7592 у зарахуванні ОСОБА_1 періодів її роботи з 11.04.1996 по 30.04.2016 на посаді Головного редактора місцевого радіомовлення Уманського міського виконавчого комітету до стажу державної служби, що дає право на отримання надбавки за вислугу років за зазначені періоди роботи.
Зобов`язати Уманську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.10.2025 та прийняти рішення по суті, з урахуванням висновків суду, наведеними у вказаній постанові.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Уманської міської ради на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 484, 48 гривень.
Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень статті 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов 

О.М. Кузьмишина