ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
06.07.2026	Справа № 910/2954/26	

Суддя Господарського суду міста Києва Морозов С.М. розглянувши без повідомлення сторін у спрощеному позовному провадженні справу
За позовом Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київкомунвервіс”, м. Київ
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Міксмарт”, м. Київ
про стягнення 43 571,67 грн, - 

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю “Міксмарт” про стягнення коштів у розмірі 43 571,7 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №Вп-24484-Сл про надання послуг з вивезення побутових відходів від 24.09.2021 року в частині повної оплати за надані послуги у період з 01.09.2022 по 31.12.2025 року, внаслідок чого за відповідачем утворилась заборгованість у розмірі 34 103,60 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того позивачем заявленого до стягнення інфляційні втрати у розмірі 6 002,46 грн, 3% річних у розмірі 1 918,15 грн та пеню у розмірі 1 547,46 грн.
Згідно з п. 2 ч. 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються що малозначні справи.
Частиною 1 ст. 250 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами та запропоновано сторонам у встановлені судом строки подати відповідні заяви по суті.
З метою повідомлення відповідача про розгляд даної справи та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвалу суду від 01.04.2026 року в електронному вигляді було надіслано відповідачу в його електронний кабінет (довідка про доставку електронного листа 01.04.2026 року міститься в матеріалах справи).
Відповідно до положень ч.ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:
1) день вручення судового рішення під розписку;
2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;
3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;
4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;
5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України).
Тобто, з урахуванням викладених норм та дати отримання ухвали суду відповідачем, строк для подачі останнім відзиву на позовну заяву встановлено судом до 16.04.2026 року (включно).
Правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач, у встановлений судом строк, не скористався.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.
Відповідно до положень ст. 165 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними в ній матеріалами.
Відповідно до ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Приймаючи до уваги, що відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи та у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, відзиву на позовну заяву до суду не подав, справа підлягає розгляду за наявними у ній матеріалами.
Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, Господарський суд міста Києва, –

ВСТАНОВИВ:
24.09.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Міксмарт» (далі - Замовник) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) “Київкомунсервіс” (далі - Виконавець) було укладено Договір №Вп-24484-Сл про надання послуг з вивезення побутових відходів (надалі – Договір), відповідно до п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується надавати Замовнику послуги з вивезення (збирання, зберігання, перевезення, утилізації, захоронення) твердих побутових відходів (далі за текстом - ТПВ), що утворюються на об`єкті Замовника (кав`ярня), що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Лобановського, буд. 12, а Замовник зобов`язується прийняти і своєчасно оплачувати послуги.
Пунктом 1.2 Договору кількість (обсяг) побутових відходів, що підлягає вивезенню по факту утворення ТПВ, становить 3 м3 в місяць.
Пунктом 2.1 Договору тариф на послуги, які передбачені п. 1.1 цього договору, встановлено Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 18.03.2019 № 450 “Про встановлення тарифів на послуги з вивезення побутових відходів з урахуванням операцій поводженні з побутовими відходами (збирання, перевезення, утилізації, захоронення), виконавцю послуг - КП “Київкомунсервіс”.
Тариф на послуги за цим договором становить: 234,21 грн (з ПДВ за 1 м3). Вартість послуг по Договору становить в місяць – 702,65 грн ( з ПДВ).
Пунктом 2.2 Договору тарифи на послуги, що надаються за даним договором, та норми накопичення ТПВ можуть бути змінені на підставі відповідних актів, прийнятих органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, або в інших випадках, передбачених чинним законодавством. Офіційне опублікування та оголошення в засобах масової інформації про зміну тарифів на послуги, що надаються за даним договором та про зміну норм накопичення ТПВ є підставою для зміни вартості надання Послуг за цим Договором з дати опублікування такого акту у засобах масової інформації. При цьому така зміна тарифів чи норм накопичення ТПВ не потребує складання окремого письмового документу (додаткової угоди до Договору) і такі нові тарифи та норми накопичення ТПВ будуть застосовуватись при наданні Послуг за цим Договором з дня їх офіційного вступу в законну силу.
Пунктом 2.3 Договору передбачено, що оплата послуг за цим Договором у розмірі, що вказаний у п.2.1 даного договору, з урахуванням ПДВ, здійснюються Замовником щомісячно до 20-го числа місяця наступного за місяцем надання послуг.
Пунктом 2.5 Договору сторони погодили, що за результатами наданих послуг виконавець направляє Замовнику для підписання акти наданих послуг в двох екземплярах та податкову накладну. Акт наданих послуг підписується щомісячно до 15 (п`ятнадцятого) числа місяця, наступного за звітним. Після підписання Акту наданих послуг уповноваженими представниками Сторін усі суперечки щодо обсягу наданих послуг вважаються необґрунтованими. Замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання, вищезазначений повернути акт наданих послуг Виконавцю. Якщо замовник не повернув його протягом зазначеного терміну акт наданих послуг вважається підписаним та вважається, що Замовник не має жодних претензій до обсягів наданих Послуг.
Пунктом 3.6 Договору замовник зобов`язується надавати Виконавцю інформацію про фактичне накопичення побутових відходів. В разі збільшення їх кількості, або не відповідності обсягам, зазначеним в п. 1.2 цього договору, вносити зміни в договір шляхом оформлення Додаткової угоди.
За умовами п. 3.7. Договору замовник зобов`язується здійснювати 100% оплату послуг на умовах, зазначених у п. 2.3 та 2.5 цього Договору.
Згідно з п. 4.2 Договору сторони встановили відповідальність, за прострочення оплати Послуг з вивезення побутових відходів за цим договором, Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.
Договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 31.12.2021 року. (п. 7.1. Договору).
Пунктом 7.2 Договору визначено, що в разі, якщо жодна із Сторін протягом п`ятнадцяти календарних днів до закінчення строку дії цього договору не заявить в письмовій формі (шляхом надсилання рекомендованого листа) про свій намір припинити дію даного Договору то строк дії цього договору, вважається автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік.
Звертаючись до суду із позовною заявою, позивач вказав, що належним чином виконав зобов`язання за Договором, надавши протягом вересня 2022 року – грудня 2025 року відповідачу послуги з вивезення ТПВ, що підтверджується актами надання послуг та рахунками за вказаний період, проте відповідач вказаних послуг оплачено не було. У зв`язку з чим позивачем, окрім заявленої до стягнення суми основного боргу, також пред`явлено вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі 6 002,46 грн, суми 3% річних у розмірі 1 918,15 грн та суми пені у розмірі 1 547,46 грн.
Відповідач правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву не скористався.
Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов до висновку, що наведені позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на таке:
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі ст. 1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
У ст. 5 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” зазначено, що комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
При цьому, споживачем у розумінні вказаного є індивідуальний або колективний споживач.
За приписами ч. 1 ст. 25 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України “Про житлово-комунальні послуги” споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав зобов`язання за Договором, надавши протягом вересня 2022 року – грудень 2025 року відповідачу послуги з вивезення ТПВ, що підтверджується долученими до позову актами надання послуг та рахунками, які надсилались відповідачу в системі електронного документообігу M.E.Doc.
До того ж, суд при розгляді даного спору враховує, що умовами Договору обов`язок відповідача здійснити оплату за надані послуги не пов`язаний із отриманням ним актів чи рахунків, а настає у конкретно визначений термін, а саме - до 20 (двадцятого) числа місяця, що є наступним за місяцем, в якому здійснено надання послуг.
Відтак, відповідач як добросовісний суб`єкт господарських правовідносин, маючи на меті належним чином виконати своє зобов`язання зі сплати коштів за надані послуги із вивезення ТПВ, будучи обізнаним із узгодженими з позивачем термінами оплати послуг та тарифами, мав дійсну можливість виконати таке зобов`язання у визначений Договором термін.
Проте, як судом встановлено, відповідач в порушення умов укладеного між сторонами договору у повному обсязі не здійснив оплату за надані позивачем у період з 01.09.2022 по 31.12.2025 послуги, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 34 103,60 грн. 
Доказів оплати заборгованості станом на день ухвалення цього рішення матеріали справи не містять, у зв`язку із чим позов підлягає в цій частині задоволенню.
Щодо вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 6 002,46 грн, 3% річних у розмірі 1 918,15 грн та пені у розмірі 1 547,46 грн, суд зазначає таке.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за прострочення строків оплати послуг з вивезення побутових відходів за цим Договором Замовник сплачує Виконавцю пеню у розмірі подвійної ставки Національного банку України, що діяла у період прострочення, від суми прострочення платежу, за кожен день прострочення.
Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства, умовам Договору та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.
Згідно із ч. 2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За приписами ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.
За таких обставин, дослідивши всі обставини справи, перевіривши їх наявними доказами, судом встановлено обґрунтованість заявленого позову в повному обсязі.
Відповідно до положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на відповідача у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237-238, 240-241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, –

ВИРІШИВ:
1. Позовні вимоги задовольнити повністю.
2. Стягнути з .товариства з обмеженою відповідальністю «Міксмарт» (код ЄДРПОУ 43321291, адреса: 03037, м. Київ, просп. Лобановського, буд. 12) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» (код ЄДРПОУ 33745659, місцезнаходження: 04053, м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 23) суму заборгованості в розмірі 34 103,60 грн (тридцять чотири тисячі сто три гривні 60 копійок), суму пені в розмірі 1 547,46 грн (одна тисяча п`ятсот сорок сім гривень 46 копійок), суму 3% річних в розмірі 1 918,15 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімнадцять гривень 15 копійок), суму інфляційних втрат в розмірі 6 002,46 грн (шість тисяч дві гривні 46 копійок) та суму судового збору в розмірі 2 662,40 грн (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні 40 копійки).
3. Після вступу рішення в законну силу видати наказ.
4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
5. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя С. МОРОЗОВ