ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2026 року	м. Львів	Справа № 260/7505/25 пров. № А/857/28905/26	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М., суддів Димарчук Т.М., Сала П.І., за участю секретаря судового засідання Михалюк М.Ю., представника позивача Бурі О.О., розглянув в місті Львові у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції) апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року про відстрочення i розстрочення виконання судового рішення у справі №260/7505/25 за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -
Короткий зміст вимог
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 позов Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з відповідача податковий борг у розмірі 176010,32 грн.
17.04.2026 ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із заявою, просив розстрочити виконання рішення суду строком на 12 місяців, починаючи з дати набрання ухвалою законної сили, шляхом щомісячної сплати заборгованості рівними частинами по 14667 грн. Заяву аргументував тим, що його щомісячний дохід становить 24875,51грн., що об`єктивно ускладнює виконання рішення суду одним платежем.
01.05.2026 Головного управління ДПС у Закарпатській області подало клопотання, просило у задоволенні заяви відповідача відмовити, оскільки відповідач не звертався до контролюючого органу із заявою в порядку статті 100 Податкового кодексу України (далі – ПК України) та документами, що підтверджують неможливість виконання податкового обов`язку, тому підстави для розстрочення виконання судового рішення відсутні.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції
Ухвалою від 08.05.2026 Закарпатський окружний адміністративний суд задовольнив заяву відповідача від 17.04.2026 та розстрочив виконання рішення суду у справі №260/7505/25 від 16.03.2026 про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу у розмірі 176010,32 грн. на дванадцять місяців, починаючи з 08.05.2026 року, із щомісячною оплатою рівними частинами, по 14667,53 грн. щомісяця. Суд першої інстанції дійшов висновку, що наведені відповідачем обставини свідчать про те, що сума податкового боргу, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 за рішенням суду, значно перевищує його щомісячний дохід, що значно ускладнює його виконання. При цьому відсутні підстави ставити під сумнів намір заявника виконувати судове рішення в майбутньому. Суд також відхилив посилання позивача на недотримання ОСОБА_1 встановленої нормами ст.100 ПК України процедури, оскільки положення статті 378 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не передбачають такої обов`язкової умови для розстрочення судом виконання рішення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку, посилаючись на помилкове застосування судом першої інстанції норм процесуального права. Стверджує, що суд задовольнив заяву відповідача від 17.04.2026, посилаючись лише на скрутний фінансовий стан боржника. Проте, згідно з усталеною практикою Верховного Суду, сам по собі брак коштів чи тяжке фінансове становище не є винятковою обставиною. Суд же зазначив, що відповідач не може виконати одразу судове рішення. Також стверджує, що в оскаржуваній ухвалі суд не дотримався балансу між інтересами відповідача (захист від надмірного тиску) та інтересами позивача (право на виконання судового рішення в розумні строки). Тривале розстрочення виконання рішення нівелює саму суть судового захисту прав держави, перетворюючи чинне судове рішення на декларативний документ, який не виконується в реальному часі. Суд не визначив ступінь вини боржника у виникненні спору, який апелянт вважає максимальний, оскільки відповідач не вживає заходів щодо покращення свого матеріального стану, а лише мотивує свою неплатоспроможність тим, що має захворювання. Зважаючи на недостатність вивчення судом доказів у справі, оскаржену ухвалу не можна вважати належною та обґрунтованою. 
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався. Суд на підставі частини четвертої статті 304 КАС України дійшов висновку, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Обставини справи, які мають значення для вирішення спірного процесуального питання
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 позов Головного управління ДПС у Закарпатській області до ОСОБА_1 задоволено повністю, стягнуто з відповідача податковий борг у розмірі 176010,32 грн.
Боржник звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення суду на рік, надавши докази того, що його середньомісячний дохід за попередній рік становить 24875грн.
Ухвалою від 08.05.2026 Закарпатський окружний адміністративний суд задовольнив заяву відповідача від 17.04.2026 та розстрочив виконання рішення суду у справі №260/7505/25 на дванадцять місяців, починаючи з 08.05.2026 року, із щомісячною оплатою рівними частинами, по 14667,53 грн. щомісяця.
Релевантні джерела права:
Відповідно до статті 378 КАС України суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, за заявою сторони може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду. […] 3. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. […] 4. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання самої особи або членів її сім`ї, її матеріальне становище; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. 5. Відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення рішення, ухвали, постанови.
Позиція суду апеляційної інстанції
Приймаючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що розстрочка виконання рішення суду на 12 місяців усуне обставини, які зумовлюють ускладнення виконання відповідачем рішення суду, при цьому забезпечить дотримання балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника. 
Апеляційний суд поділяє цей висновок з огляду на такі мотиви:
1) вирішуючи питання про відстрочення/розстрочення виконання рішення, суд із певною свободою розсуду повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору, наявність надзвичайних непереборних обставин та інші обставини. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником, а строки відтермінування знаходяться у залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. 
Боржник надав суду першої інстанції докази того, що його матеріальне становище з об`єктивних причин ускладнює виконання рішення суду про стягнення коштів одним платежем. Так, середньомісячний сукупний місячний дохід ОСОБА_1 в 2025 році становив 24875,51 грн. (пенсія в розмірі 15869 грн. та заробітна плата в сумі 9006 грн.). Відповідно, сума податкового боргу, що підлягає стягненню за рішенням суду, перевищує піврічний дохід позивача. За таких обставин погашення заборгованосі одним платежем, з огляду на майновий стан боржника, дійсно ускладнює для нього виконання рішення суду. Апеляційний суд враховує, що суд першої інстанції розстрочив обов`язок боржника в межах наданого ст.378 КАС України строку та постановив ОСОБА_1 щомісяця сплачувати в рахунок погашення податкового боргу суму, що становить 60% його місячного заробітку. Сума, що залишається боржнику на прожиття, за розміром співставна з мінімальною заробітною платою. Таке рішення, на переконання апеляційного суду, забезпечує дотримання балансу між інтересами боржника (після здійснення щомісячного платежу в фізичної особи, котра працює, залишається сума, достатня для прожиття) та стягувача (рішення суду буде добровільно виконано в межах року, тобто в розумні строки).
Аргументи стягувача про недотримання боржником ОСОБА_1 встановленої нормами статті 100 ПК України процедури розстрочки є нерелевантними, оскільки норми статті 378 КАС України не передбачають необхідності попереднього звернення до стягувача в позасудовому порядку (досудового врегулювання) як обов`язкової передумови вирішення цього питання судом.
Апеляційний суд відхиляє як очевидно помилковий аргумент апелянта щодо тривалості розстрочення виконання рішення, яка нібито нівелює саму суть судового захисту прав держави та перетворює судове рішення на декларативний документ. Суд враховує, що розстрочення в межах року визначено процесуальним законом як адекватний захід для забезпечення виконання рішення суду боржником, майновий стан якого не дозволяє зробити це швидше. Апеляційний суд, узагальнюючи наведені мотиви, дійшов висновку про помилковість аргументів апелянта.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскільки апеляційний суд встановив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, які мають значення для вирішення питання про розстрочення виконання боржником рішення суду, а також ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, то підстав для задоволення апеляційної скарги стягувача немає. 
Оскільки сторони на цій стадії процесу не надали суду доказів понесення судових витрат, то підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 229, 243, 294, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Закарпатській області залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 08 травня 2026 року у справі №260/7505/25 – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає. Складення постанови у повному обсязі відкладено на строк, що не перевищує десять днів з дня закінчення розгляду справи.

Головуючий суддя	 	Р. М. Москаль  	
судді	 	Т. М. Димарчук  	
 	 	П. І. Сало   	
Повне судове рішення складено 29.06.26