Справа № 212/10326/25
2-др/214/24/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
(додаткове)
22 червня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді – Ковтун Н.Г.
при секретарі – Фартушній Є.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі заяву представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживичий центр» Горни В.І. про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витратза позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд, -

ВСТАНОВИВ :

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
06 квітня 2026 року судом винесено рішення відповідно до якого позовні вимоги задоволено в повному обсязі.
15 квітня 2026 року представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Горна В.І. звернувлая до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить: стягнути із ОСОБА_1 витрати за надання правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн.
В обґрунтування заяви навела наступне. 06 квітня 2026 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було винесено судове рішення у справі № 212/10326/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України однією з підстав для ухвалення додаткового рішення є не вирішення судом питання про судові витрати. Частинами другою, п`ятою статті 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно з ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення. 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. У пункті 53 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження №№ 14-382цс19) зроблено висновок, що «вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні". Як зазначено у постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. 
Суд, керуючись принципами диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу з власної ініціативи. Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5, 6 ст. 137 ЦПК, за змістом яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх не співмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути із ОСОБА_2 витрати за надання правничої допомоги у розмірі 6000,00 грн. 
Ухвалою суду від 16 квітня 2026 року заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі. 
Відповідач будучи повідомленим про розгляд справи, відзиву не надав. 
Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
По даній цивільній справі 06 квітня 2026 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалено рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволений повністю. Під час ухвалення рішення, судом не було вирішено питання про витрати, понесені позивачем, пов`язані з розглядом справи, а саме: на професійну правничу допомогу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до частин 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частиною 3 ст. 137 ЦПК України, унормовано, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Судом встановлено, що 01 квітня 2025 року між адвокатським об`єднанням «ЛЕКС ВЕРІТАС» та позивачем ТОВ «Споживчий центр» було укладено договір про надання правової допомоги № 01/25-СЦ, відповідно до якого адвокат зобов`язався надати юридичні послуги щодо захисту та представництва інтересів клієнта. 
Згідно звіт про виконану роботу відповідно до Договору № 01/25-СЦ, платіжної інструкції вартість послуг адвокатського об`єднання «ЛЕКС ВЕРІТАС» а саме: складання правової документації процесуального характеру: позовної заяви; за необхідності: заяв , відповіді на відзив, клопотань, заперечень, тощо; супровід процесу розгляду справ в суді з питань пов`язаних із правами та інтересами замовника, в будь якому форматі судочинства, в т. ч. але не виключно із використанням ресурсу «Електронного суду», складає 6 000,00 грн. 
Як вбачається з матеріалів справи, та заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. 
З урахуванням вище викладеного, проаналізувавши наведений опис наданих позивачу послуг, враховуючи конкретні обставини справи, яка є справою незначної складності, яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, а також, враховуючи вимоги з якими позивач звернувся до суду, усталену практику з розгляду таких спорів, беручи до уваги співмірність позовних вимог та вартість послуг адвоката у справі, визначених в розмірі 6 000,00 грн., розумності їхнього розміру, необхідність таких витрат для даної справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, суд вважає за можливе зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 2 500,00 грн., що буде пропорційним з обсягом наданої правничої допомоги та відповідатиме принципам розумності і співмірності.
Таким чином, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, належить ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про судові витрати, та на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати на професійну правничу допомогу, в розмірі 2 500, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 258-260, 270 ЦПК України, суд – 

ВИРІШИВ :
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» Горни Вероніки Іванівни про ухвалення додаткового рішення з питання розподілу судових витрат – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати на правову допомогу в розмірі 2 500 ( дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.
В решті вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня його проголошення. 

Відомості про учасників: 
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», код ЄДРПОРУ 37356833, місцезнаходження за адресою: місто Київ, вулиця Саксаганського, будинок 133-А;.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Н.Г.Ковтун