Справа № 420/5544/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Попова В.Ф. розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), третя особа – ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), в якій позивач просить:
- визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 79128811 від 16.02.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. 
Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що на виконання рішення суду у справі № 494/901/24 Головним управлінням призначено пенсію ОСОБА_1 з 01.03.2024. Сума невиплаченої пенсії з 30.03.2024 по 31.10.2025 з складає 64801,45 грн. Заборгованість буде виплачена після виділення відповідних коштів з Державного бюджету на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Позивач вважає, що ним виконано рішення суду в межах своїх повноважень, а відсутність відповідного фінансового забезпечення не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Просить задовольнити повністю позовні вимоги.
Ухвалою суду від 18.03.2026 року визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні.
Від Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України надійшов відзиві, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказано, що Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2025 № 517 «Деякі питання міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції» було вирішено перейменувати, в тому числі, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України. Відтак, Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса) змінило найменування, а тому юридична особа, код – 43315529 має наступне найменування, а саме Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України.
Ухвалою суд від 21.04.2026 року залишено позовну заяву без руху, оскільки у позові позивач зазначив код ЄДРПОУ Відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) – 43315529. Копію позовної заяви разом із додатками позивач направив відповідачу за вищевказаним кодом ЄДРПОУ. Водночас правильним кодом ЄДРПОУ Відділу примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси), є 45862901.
27.04.2026 року від позивача надійшла заява про виконання ухвали суду від 21.04.2026 року, в якій надано докази направлення позовної заяви та додатків відповідачу за кодом ЄДРПОУ: 45862901 в паперовій формі листом з описом вкладення. 
Відділ примусового виконання рішення управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) відзив не надав.
Від третьої особи надійшли пояснення, в яких заперечуючи проти задоволення позовних вимог вказано про необґрунтованість позовних вимог.
Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на такі обставини.
Судом встановлені такі обставини по справі.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 24.01.2025 року у справі № 494/901/24 позовну заяву ОСОБА_1 – задоволено.
Визнане протиправним та скасолване рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області № 155050004392 від 12.04.2024 про відмову в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 05.04.2024 року та призначити пенсію зі зниженням пенсійного віку, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з урахуванням висновків суду.
Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Судове рішення набрало законної сили 04.08.2025 року.
01.09.2025 р. Одеським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист.
16.02.2026 р. Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження № 79128811. 
Головним управлінням на виконання вищевказаного судового рішення 09.10.2025 року ОСОБА_1 призначено пенсію.
Сума пенсії за період з 30.03.2024 по 31.10.2025 з склала 64801,45 грн та обліковується в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації.
03.10.2025 року Головне управління повідомило листом Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про виконання рішення, зокрема, що порядок здійснення з бюджету Пенсійного фонду України видатків на виплату пенсій (щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці), призначених (перерахованих) на виконання судових рішень затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 14.07.2025 року №821 (надалі по тексту Постанова №821).
16.02.2026 р. постановою ВП № 79128811 Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) за невиконання рішення суду на Головне управління ПФУ в Одеській області накладено штраф у сумі 5100,00 грн.
Позивач вважає, що штраф накладено протиправно, оскільки рішення суду виконано у межах повноважень про що державного виконавця було повідомлено.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України від 02 червня 2016 року №1404 VIII "Про виконавче провадження".
Відповідно до частини першої, другої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
За частиною першою статті 75 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника ... .
Аналізуючи наведені положення законодавства в контексті цієї справи потрібно зауважити, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання.
Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і направлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.
Верховний Суд у Постанові від 15.05.2020 по справі № 812/1813/18 зазначив, що умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону України "Про виконавче провадження". Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону України "Про виконавче провадження", можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Аналогічна позиція висловлена Постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №0840/3476/18, від 07 листопада 2019 року у справі № 420/70/19 та від 15 квітня 2020 року у справі №811/1324/18.
Із досліджених судом матеріалів справи установлено, що ГУ ПФУ в Одеській області призначено пенсію з 09.10.2025 року. Сума доплати за період з 30.03.2024 по 31.10.2025 пенсія склала 64801,45 грн. Виплата коштів буде здійснена після виділення коштів з Державного бюджету на ці потреби.
Таким чином, боржник у межах своїх повноважень рішення суду виконав, про що повідомив державного виконавця.
Відповідно до положень підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 №28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, виключно за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством. Інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління не має. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
Обставини встановлені судом та на які посилається ГУ ПФУ, в своїй сукупності свідчать, що невиплата в повному обсязі суми доплати перерахованої пенсії за згаданим судовим рішенням зумовлена не недбалістю позивача чи неналежним виконанням своїх обов`язків.
Враховуючи наведене, позивач не мав об`єктивної фінансової можливості виконати судове рішення в частині виплати суми доплати за період з 30.03.2024 по 31.10.2025 у сумі 64801,45 грн, а причини такої невиплати є поважними.
Верховний Суд України у своїх Постановах (зокрема, від 24.01.2018 у справі № 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а та від 21.08.2019 у справі №754/3105/17) неодноразово вказував про те, що невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що у відповідача були відсутні правові підстави для винесення постанови про накладення на Головне управління штрафу за невиконання судового рішення.
Постанова про накладення на Головне управління Фонду штрафу, як рішення суб`єкта владних повноважень, не відповідає вимогам та принципам, передбаченим у частині 2 статті 2 КАС України, оскільки прийнята необґрунтовано та без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню.
Відповідно до чч. 2, 3 ст. 139 КАС України судові витрати зі сплати судового збору розподілу не підлягають, оскільки позивач є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись статтями 2, 3, 6, 7, 8, 9, 12, 139, 241-246, 287 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю. 
Визнати протиправною та скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ВП № 79128811 від 16.02.2026 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.Ф. Попов