Справа № 287/1214/25
1-кп/287/335/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2026 року   м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судових засідань ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 , 
потерпілої ОСОБА_6 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №12025060520000060 від 28.02.2025 за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Комсомольське Олевського району Житомирської області, громадянки України, із середньою освітою, заміжня, студентки 4 курсу Поліського національного університету, на утриманні має малолітню дитину 2024 року народження, зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 337 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи вагітною не менш як на 37-40 тижні внутрішньоутробного розвитку, свідомо приховуючи факт вагітності від своїх рідних, близьких та оточуючих її людей, не перебуваючи на відповідному обліку у лікаря, 15.01.2025 приблизно о 22 годині, перебуваючи у кімнаті літньої кухні домоволодіння по АДРЕСА_1 , за відсутності сторонніх осіб, без кваліфікованої медичної допомоги, самостійно народила доношену життєздатну зрілу дитину жіночої статі, без вад розвитку несумісними із життям, вагою 2 кілограми 200 грамів, довжиною тіла 48 сантиметрів. Після народження дитини ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що її новонароджена дитина є живою, діючи з умислом на позбавлення життя своєї новонародженої дитини, маючи на те реальну можливість, свідомо не забезпечила належних умов пологів та догляду за новонародженою дитиною, діючи за раптово виниклим умислом направленим на її вбивство, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх протиправних дій та їх наслідки, приховавши факт народження дитини, помістила до ротової порожнини новонародженої дитини шматок вати, чим обмежила доступ повітря дитині, позбавивши тим самим її можливості самостійно дихати, внаслідок чого настала смерть дитини, тобто умисно вбила свою новонароджену дитину одразу після пологів, чим довела злочинний умисел до кінця. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи, смерть новонародженої дитини настала від механічної (обтураційної), асфіксії внаслідок закриття отворів рота та носа стороннім предметом, що підтверджено наявністю стороннього тіла в ротовій порожнині у вигляді шматка, вати, який щільно виповнює ротову порожнину, гортаноглотку та верхню частину трахеї, наявність дрібних сторонніх тіл (вати) в дихальних шляхах та підтверджено наявністю тілесних ушкоджень: крововиливи в сполучні оболонки повік та білкові оболонки очей, крововиливи пристінкової плеври та під епікардом, синець ділянки носа та рота з крововиливами в м`які тканини обличчя та підборіддя та в м`які тканини нижньої щелепи, крововиливи в ділянці м`якого піднебіння та в проекції наближених ясневих країв альвеолярних відростків і в ділянці надгортанника, гортаноглотки та верхньої частини трахеї, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.
Таким чином, ОСОБА_4 визнається винною у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України, за умисне вбивство матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів. 
Допитана у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю та пояснила, що про свою вагітність другою дитиною нікому не повідомляла. У день пологів вона перебувала у будинку по АДРЕСА_1 разом із дитиною 2024 року народження та бабусею. 15.01.2025 у вечірній час, коли розпочались перейми, близько 20 години вона пішла до літньої кухні, тоді як бабуся та її малолітня дитина залишилися у будинку та спали. Пологи тривали орієнтовно дві години. За її словами, дитина народилася живою та доношеною і перебувала разом із нею близько трьох годин. Перебуваючи у приміщенні літньої кухні, вона знайшла вату та, з метою припинення плачу новонародженої, помістила її дитині до рота. Після цього загорнула дитину у куртку, поклала до пакета та віднесла на сміттєзвалище, розташоване на околиці с. Михайлівка, де й залишила. Пояснити причини своїх дій не змогла, зазначивши, що перебувала у стані шоку та сильного стресу, не усвідомлювала, чим саме керувалась у той момент. Вказала, що усвідомлює тяжкість вчиненого, щиро шкодує про скоєне та розцінює це як тяжкий гріх, з яким їй доведеться жити надалі. Також повідомила, що після прибуття через декілька днів працівників поліції одразу зізналася, що це вона залишила дитину на смітнику.
Потерпіла ОСОБА_6 , яка обіймає посаду начальника служби у справах дітей Олевської міської ради, у судовому засіданні повідомила, що до вказаної події обвинувачена на обліку у службі у справах дітей не перебувала. Після події працівниками служби було проведено обстеження умов проживання малолітньої ОСОБА_7 , 2024 року народження, за результатами якого встановлено, що для проживання, виховання та розвитку дитини створені належні умови. З урахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що малолітня дитина потребує материнського піклування, просила суд суворо обвинувачену не карати.
Згідно висновку експерта №50 від 12.03.2025 на підставі даних судово-медичної експертизи за медичними документами ОСОБА_4 , у останньої виявлені ознаки попередніх пологів.
Згідно висновку експерта №13 від 28.03.2025 смерть новонародженої дитини Заредіної жіночої статі настала від механічної (обтураційної), асфіксії внаслідок закриття отворів рота та носа стороннім предметом, що підтверджено наявністю стороннього тіла в ротовій порожнині у вигляді шматка, вати, який щільно виповнює ротову порожнину, гортаноглотку та верхню частину трахеї, наявність дрібних сторонніх тіл (вати) в дихальних шляхах та підтверджено наявністю тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження: крововиливи в сполучні оболонки повік та білкові оболонки очей, крововиливи пристінкової плеври та під епікардом, синець ділянки носа та рота з крововиливами в м`які тканини обличчя та підборіддя та в м`які тканини нижньої щелепи, крововиливи в ділянці м`якого піднебіння та в проекції наближених ясневих країв альвеолярних відростків і в ділянці надгортанника, гортаноглотки та верхньої частини трахеї. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися прижиттєво, незадовго до настання смерті, внаслідок закриття отвору рота стороннім предметом (шматок вати) на носа з послідуючою дією тупого предмету (предметів) зі значною фізичною силою, достатньою для утворення ушкоджень, не виключено, шляхом закриття та стискання ділянки носа і рота долонею руки, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Дитина Заредіна є доношеною – тривалістю внутрішньоутробного розвитку 37-40 тижнів, зрілою (довжина тіла – 48 см) та життєздатною.
Відповідно до висновку молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/106-25/4267-БД від 28.03.2025 генетичні ознаки зразка крові, який було відібрано 28.02.2025 під час проведення огляду трупа (дитини), збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 . 
Згідно висновку молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/106-25/5489-БД від 30.03.2025 генетичні ознаки слідів крові людини, виявленої на шматку вати, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ймовірність походження даних ДНК-профілів від однієї особи становить не менше ніж 99,99999999%.
Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №184-2025 від 29.04.2025 ОСОБА_4 у момент вчинення злочину у стані фізіологічного афекту не перебувала. 
Враховуючи, що обвинувачена повністю визнала свою вину, фактичні обставини ніким не оспорюються, сторони самі клопотали про недослідження інших доказів, суд вважає за можливе визнати недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд переконався щодо добровільності їх позиції, з`ясував, що обвинувачена так і потерпіла правильно розуміють зміст цих обставин та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. 
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши всебічно повно та неупереджено всі обставини кримінального провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення у відповідності до вимог ст. 22 КПК України, доведено винуватість ОСОБА_4  поза розумним сумнівом. 
Оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраний даних з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд за своїм внутрішнім переконанням вважає достатніми підстави для призначення покарання ОСОБА_4 .
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, вчинений ОСОБА_4 злочин, відповідно до ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості. Остання на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Раніше не судима. По місцю проживання характеризується позитивно. Актами обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_4 від 17.03.2025 та 22.04.2026 підтверджені задовільні потреби проживання малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Потреби дитини забезпечуються в повному обсязі, батьки піклуються про стан здоров`я, розвиток та належне утримання дитини.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
За таких обставин, суд вважає, що покарання обвинуваченій необхідно призначити в межах санкції ст. 117 КК України у виді позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 79 КК України, у разі призначення вагітним жінкам або жінкам, які мають дітей віком до семи років, покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі, крім випадків засудження до позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкі чи особливо тяжкі злочини, а також за корупційні кримінальні правопорушення та кримінальні правопорушення, пов`язані з корупцією, суд може звільнити таких осіб від відбування як основного, так і додаткового покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк у межах строку, протягом якого згідно із законом жінка може бути звільнена від роботи у зв`язку з вагітністю, пологами та до досягнення дитиною семирічного віку.
Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 13.11.2025 у справі № 127/1845/24, звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України є спеціальним видом такого звільнення, який може бути застосований виключно щодо вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років, і є правом, а не обов`язком суду. При вирішенні питання про можливість застосування положень ст. 79 КК України істотне значення мають дані, що характеризують особу обвинуваченої, зокрема її поведінка у повсякденному житті, соціально-демографічні характеристики, спосіб життя, наявність та характер соціальних зв`язків, ставлення до вчиненого, посткримінальна поведінка, рівень усвідомлення протиправності своїх дій, а також відповідність її ціннісних орієнтирів загальновизнаним моральним засадам суспільства.
Суд вважає, що у даному кримінальному провадженні наявна сукупність обставин, які дають підстави для застосування до обвинуваченої положень ст. 79 КК України. Так, обвинувачена є молодою особою, належним чином поєднує навчання із вихованням малолітньої дитини, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, щиро розкаялась у вчиненому, зробила для себе належні висновки та критично оцінює власну поведінку.
З урахуванням наведеного, а також з метою забезпечення права малолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на виховання та зростання у сімейному середовищі, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 79 КК України, встановивши їй іспитовий строк та поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
На думку суду, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам та наслідкам, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та запобіганню скоєнню нею нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Процесуальні витрати у справі за проведення судових експертиз підлягають стягненню з обвинуваченої в порядку ст. 124 КПК України.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись вимогами статей 349, 368-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ст. 117 КК України та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 79 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4  такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Іспитовий строк обчислювати з дня проголошення вироку. 
Запобіжний захід стосовно  ОСОБА_4  до вступу вироку в законну силу не обирати.
Стягнути із  ОСОБА_4  на користь держави витрати на проведення судових експертиз (висновок експерта №СЕ-19/106-25/4267-БД від 28.03.2025 в розмірі 11538,41 грн, №СЕ-19/106-25/5477-БД від 11.04.2025 в розмірі 20342,28 грн, №СЕ-19/106-25/5489-БД від 30.03.2025 в розмірі 8937,34 грн) загалом у розмірі 40818 гривень 03 копійки. 
Речовий доказ: поліетиленовий пакет з маркуванням «АТБ», гумова резинка для волосся світло-коричневого кольору, змиви на два ватних аплікатора з дерев`яним стержнем, куртка червоного кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, шматок вати з нашаруванням речовини бурого кольору, змиви на два ватних аплікатора з дерев`яним стержнем - знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Житомирського апеляційного суду через Олевський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору.

Суддя:	  	ОСОБА_1