ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/788/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Сороки Ю.Ю.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльність) щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 преміювання за вересень і жовтень 2025 року у повному обсязі, тобто у розмірі 411%.
Зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 преміювання за вересень і жовтень 2025 року у повному обсязі, тобто у розмірі 411%, та провести виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач в період з 20.05.2025 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ДПС України на посаді начальника НОМЕР_3 прикордонної застави НОМЕР_4 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону. В ході вивчення архівної відомості було встановлено, що НОМЕР_2 прикордонним загоном у вересні та жовтні 2025 року було виплачено не в повному обсязі преміювання ОСОБА_1 , у зв`язку із чим 22.10.2025 представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 з вимогою здійснити перерахунок преміювання ОСОБА_1 за вересень та жовтень 2025 року та провести його виплату в повному обсязі.
11.11.2025 отримано відповідь в/ч НОМЕР_1 за вих. №09/17673-25-вих від 03.11.2025 в якій зазначено, що вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Представник позивача вважає таку бездіяльність протиправною та зазначає, що відповідно до пункту 3 наказу начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Держаної прикордонної служби України від 21.08.2025 р. №3713-АГ «Про результати службового розслідування» ОСОБА_2 було позбавлено преміювання 99 % у вересні 2025 року за серпень 2025 року. 
Таким чином, розмір премії ОСОБА_1 в серпні-вересні 2025 року мав складати 460%+50% - 99% = 411 %, що складає 4650 грн х 411% = 19 111,5 грн, натомість виплачено 213,90 грн та 23,25 грн відповідно.
Отже, у вересні (за серпень) та жовтні (за вересень) 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 невірно було нараховано преміювання ОСОБА_1 внаслідок чого преміювання виплачено в меншому розмірі.
З наведених підстав позивач просить позов задовольнити.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги позивача не визнав та просив відмовити в їх задоволенні з тих підстав, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України було встановлено премію 510% за посадою позивача. Відтак, 510% являється 100 % премії позивача, які в себе включають: премію – 21 390, 00 грн. додаткову премію – 2325, 00 грн, що в загальному становить – 23 715, 00 грн. 
Таким чином, позивачу за займаною посадою встановлено премію у розмірі 23 715 грн, що є 100%.
Позивач вказує, що пунктом 3 наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.08.2025 року №3713-АГ «Про результати службового розслідування» його було позбавлено преміювання в розмірі 99% у вересні за серпень 2025 року. 
Відтак, у зв`язку із накладенням на позивача дисциплінарних стягнень, його було частково позбавлено преміювання у вересні та жовтні 2025 року, у розмірі 99% від загальної суми нарахованої премії, тобто від 23 715, 00 грн. 
Вважає, що військова частина НОМЕР_1 діяла в межах повноважень і у спосіб, що передбачені статтею 19 Конституції України та законодавством України.
Представник позивача у відповіді на відзив вказав, що відповідач свідомо маніпулює відсотками і вводить суд в оману. Таким чином, розміри премії та додаткової премії в довідці зазначено не вірно і вони не відповідають розмірам премії, встановлений Адміністрацією Держприкордонслужби, а саме: розмір премії зазначено « 100%» замість належного « 460%»; розмір додаткової премії зазначено « 100%» замість належного « 50%».
Таким чином, відповідач надав до суду довідку щодо грошового забезпечення майора ОСОБА_1 від 09 лютого 2026 року №46, яка містить недостовірні відомості щодо преміювання ОСОБА_1 .
Відтак, просить позовні вимоги задовольнити повністю.
Інші заяви по суті справи не надходили.
Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 20.05.2025 по теперішній час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 ДПС України на посаді начальника НОМЕР_3 прикордонної застави НОМЕР_4 відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону. 
В ході вивчення архівної відомості було встановлено, що НОМЕР_2 прикордонним загоном у вересні та жовтні 2025 року було виплачено не в повному обсязі преміювання ОСОБА_1 
22.10.2025 представник позивача звернувся до військової частини НОМЕР_1 з вимогою здійснити перерахунок преміювання ОСОБА_1 за вересень та жовтень 2025 року та провести його виплату в повному обсязі.
11.11.2025 отримано відповідь в/ч НОМЕР_1 за вих. №09/17673-25-вих від 03.11.2025 в якій зазначено, що вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.
Вважаючи дії відповідача протиправними, представник позивача звернувся до суду із даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Частиною 1 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. 
Абзацом 2 частини 1 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
Частина 4 «Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. 
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України. 
Порядок і розміри грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів для виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки із залишенням на військовій службі, визначаються Кабінетом Міністрів України.» 
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Виплата грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (пункт 3 Постанови №704). 
Підпунктом 2 пункту 5 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання здійснювати преміювання військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби у межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менш як 10 відсотків (для військовослужбовців розвідувальних органів - не менш як 30 відсотків) посадових окладів та економії фонду грошового забезпечення.
Главою 14 розділу ІІІ Інструкції №558 визначено преміювання осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом. 
Згідно пункту 1 начальники (командири) органів Держприкордонслужби мають право преміювати військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби, курсантів з числа осіб, які не проходили до зарахування на навчання військової служби) відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби в межах фонду преміювання, утвореного в розмірі не менше ніж 10 відсотків посадових окладів, та економії фонду грошового забезпечення. 
Відповідно до пункту 2 Інструкції №558 розміри премії для відповідних категорій військовослужбовців органів Держприкордонслужби щороку встановлюються Адміністрацією Держприкордонслужби виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі. 
Пунктом 5 глави 14 розділу ІІІ Інструкції №558 визначено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби може позбавляти військовослужбовців премії частково (від установленого Адміністрацією Держприкордонслужби розміру) у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення «догана» або «сувора догана».
З матеріалів справи вбачається, що Адміністрацією Держприкордонслужби встановлений такий розмір премії за посадою начальника третьої прикордонної застави першого відділу прикордонної служби (тип С) прикордонної комендатури швидкого реагування НОМЕР_2 прикордонного загону, а саме: премія – 460% додаткова премія – 50%.
Таким чином, позивачу за займаною посадою встановлено премію 510%, що у грошовому виразі становить 23 715 грн., що є 100 % (ста відсотками від загального розміру премії).
В свою чергу, як встановлено судом, пунктом 3 наказу НОМЕР_2 прикордонного загону від 21.08.2025 року №3713-АГ «Про результати службового розслідування» позивача було позбавлено преміювання в розмірі 99% у вересні за серпень 2025 року та у жовтні 2025 року за вересень 2025 року. 
Відтак, суд погоджується із твердженням представника відповідача, що у зв`язку із накладенням на ОСОБА_1 дисциплінарних стягнень, його було частково позбавлено преміювання у вересні та жовтні 2025 року, у розмірі 99% від загальної суми нарахованої премії, тобто від 23 715, 00 грн.
За таких обставин відсутні правові підстави вважати, що у спірних правовідносинах відповідач діяв протиправно, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Досліджені судом докази в їх сукупності свідчать про правомірність дій пенсійного органу.
З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії, відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя Ю.Ю. Сорока