ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 629/7955/24
Номер провадження 22-ц/818/574/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Пилипчук Н.П., Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
представника відповідача адвоката Ганга Д.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 липня 2025 року в складі судді Цендри Н.В. по справі № 629/7955/24 за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи.
Позовна заява мотивована тим, що 22 червня 2024 року приблизно о 08:00 в районі будинку АДРЕСА_1 відбулося зіткнення автомобіля марки «ГАЗ 31105-801», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 з велосипедистом ОСОБА_6 . 
Внаслідок даної ДТП велосипедист ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події. Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2024 року по справі № 629/5220/24 ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання. ОСОБА_5 під час судового розгляду винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював. Таким чином, смерть ОСОБА_6 настала на місці ДТП та була прямим причинним наслідком цієї пригоди, що підтверджується вироком суду.
У зв`язку із смертю ОСОБА_6 його дружині ОСОБА_2 та дітям ОСОБА_3 і ОСОБА_4 спричинена значна моральна шкода, що проявилась у вже перенесених ними моральних стражданнях і тих нескінченних стражданнях, що будуть переслідувати їх довготривалий час, та пов`язаних з цим істотних вимушених змінах у їх життєвих стосунках, гострих емоційних переживаннях у зв`язку з втратою близької людини.
Вказали, що оцінюють розмір завданої моральної шкоди у 300 000,00 грн кожній, проте з урахуванням права на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у розмірі 96 000,00 грн, що становить на кожного потерпілого по 32 000,00 грн, вважають, що з відповідача підлягає стягненню 268 000,00 грн кожній з позивачок. 
Просили стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 268 000,00 грн, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 268 000,00 грн та на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 268 000,00 грн.
26 травня 2025 року представником відповідача ОСОБА_5 адвокатом Ганга Д.Г. надано відзив на позовну заяву, в якому він просив задовольнити позов частково, зменшивши розмір заявленої моральної шкоди до 150 000,00 грн на кожну з позивачок. Відзив мотивовано тим, що відповідач жодним чином не заперечує безумовне право позивачок на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю близької людини у ДТП, яке мало місце з його необережності, щиро розкаюється у скоєному та з розумінням ставиться до втрати позивачок, поділяючи їх біль та душевні страждання, однак вважає, що заявлений до стягнення розмір моральної шкоди є явно завищеним, непропорційним до обставин справи, не розумним та неспівмірним, не відповідає принципу справедливості та не підтверджений належними доказами. На підтвердження своїх доводів щодо спричинення моральної шкоди саме у розмірі 268 000,00 грн позивачки не надали жодного доказу, відсутні медико-психологічні висновки, чеки на лікування, консультації чи інші документи, які б обґрунтовували саме таку суму. Розмір шкоди щодо кожної з позивачок визначено формально, без персональної оцінки душевних страждань кожного члена сім`ї.
Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн, на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 200 000,00 грн, на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 200 000 грн, а також на користь держави судовий збір у розмірі 6000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 , що призвели до загибелі чоловіка та батька позивачок, їм завдана моральна шкода. Враховуючи майновий та сімейний стан ОСОБА_5 , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначив розмір відшкодування моральної шкоди у сумі по 200 000,00 грн кожній з позивачок.
На вказане судове рішення 31 липня 2025 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_5 адвокат Ганга Д.Г. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду - змінити, доповнивши його мотивувальну частину та зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди до 150 000,00 грн на користь кожної з позивачок.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що ще на етапі досудового розслідування відповідач просив пробачення у потерпілих, співпрацював зі слідством, брав участь у слідчому експерименті, визнавав свою вину, шкодував про те, що сталося, намагався надати потерпілому допомогу одразу після ДТП і був готовий відшкодовувати позивачкам завдану моральну шкоду, яку вони оцінили у 200 000,00 грн, однак останні відмовились від її отримання. Надалі він також намагався відправити позивачкам 50 000,00 грн поштою, однак і цього вони не прийняли, що також було встановлено судом у кримінальній справі №629/5220/24. Тобто, відповідач неодноразово виявляв ініціативу щодо добровільного надання матеріального відшкодування родині загиблого, однак позивачки свідомо відмовились від отримання такої грошової компенсації. Відповідач у своєму відзиві визнавав позовні вимоги у розмірі по 150 000,00 грн на кожну з позивачок, а всього 450 000,00 грн на всіх, що на його думку буде достатнім, розумним і не буде способом надмірного збагачення сторони позивачів. Визначений до стягнення судом першої інстанції розмір моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн на кожну з позивачок є явно завищеним, непропорційним до обставин справи, є не розумним та не співмірним, не відповідає принципу справедливості та не підтверджений належними доказами.
29 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивачок адвокат Заставний Р.А. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін. Відзив мотивовано тим, що відповідач вчинив тяжкий необережний злочин, в результаті чого позивачкам завдана моральна шкода смертю чоловіка та батька, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання, та відновити становище, яке існувало до смерті чоловіка та батька у житті дружини та дітей неможливо, тому з урахуванням принципу розумності, виваженості і справедливості, визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідає критеріям, визначеним у частині 3 статті 23 ЦК України, і визначена судом першої інстанції сума відшкодування є домірною цій шкоді. 
В судове засідання апеляційного суду позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 30 квітня 2026 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:
ОСОБА_2 отримала поштою 25 вересня 2025 року (а.с. 193).
ОСОБА_3 отримала поштою 26 вересня 2025 року (а.с. 194).
ОСОБА_4 отримала поштою 25 вересня 2025 року (а.с. 192).
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача адвоката Ганга Д.Г., який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22 червня 2024 року приблизно о 08:00 ОСОБА_5 , керуючи технічно справним автомобілем «ГАЗ 31105-801», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі в с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області в напрямку м. Лозова від м. Первомайський Харківської області, зі швидкістю не менше 29...30 км/год., в районі будинку № 3 по вул. Слобожанській с. Краснопавлівка Лозівського району Харківської області, при виникненні небезпеки для руху у вигляді велосипеда «Україна», під керуванням ОСОБА_6 , який рухався у попутному напрямку та здійснював поворот ліворуч, діючи необережно, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не впевнився в безпечності маневру та не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для руху іншим учасникам дорожнього руху, а саме велосипедисту ОСОБА_6 , порушив вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з велосипедом «Україна», в результаті чого ОСОБА_6 від отриманих трав помер на місці події (а.с. 15, 16).
ОСОБА_7 є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - його дочками (а.с. 17, 20-21, 25-26).
Вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2024 року у справі № 629/5220/24 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначено покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки (а.с. 10-14). 
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 03 вересня 2025 року, вирок Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 09 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_5 змінено. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування основного покарання з іспитовим строком 2 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_5 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Звільнено обвинуваченого з під варти негайно. В решті вирок залишено без змін (а.с. 117-119).
У ході розгляду кримінального провадження судами встановлено, що ОСОБА_5 намагався добровільно відшкодувати (компенсувати) завдану шкоду, однак потерпіла відмовилась.
ОСОБА_5 направляв на ім`я ОСОБА_3 грошовий переказ у розмірі 50 000,00 грн поштою, однак його повернуто відправнику, що підтверджується квитанцією від 03 жовтня 2024 року (а.с. 121 зворот).
На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «ГАЗ 31105-801», реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом № АТ4851309 (а.с. 29).
ОСОБА_5 є батьком трьох дітей: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 120-121).
Предметом апеляційного оскарження у цій справі є рішення суду лише в частині стягнутого судом на користь позивачок розміру моральної шкоди.
Згідно з частиною другою статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Під моральною шкодою розуміють втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Моральна шкода може полягати, зокрема: у порушенні психологічного благополуччя, переживаннях, стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, фізичному та психологічному пристосуванні до порушень у стані здоров`я.
Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого; тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках; можливість, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Водночас суд має виходити із засад розумності, пропорційності та справедливості.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі №487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі №686/13188/21, від 10 лютого 2026 року у справі № 676/3423/25.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 червня 2020 року у справі № 439/1213/18 (провадження № 61-8734св19), від 05 серпня 2020 року у справі № 439/1218/18 (провадження № 61-11853св18), від 08 жовтня 2025 року у справі № 753/16824/18 (провадження № 61-5644св24).
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19, провадження № 14-24цс21).
Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення» саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, оскільки вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат. 
Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її безпідставного збагачення.
Таким чином, розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Передчасна смерть чоловіка та сина завдає позивачам довготривалі та глибокі душевні страждання. Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 6 березня 2023 року у справі № 559/961/17-ц (провадження № 61-125св23), від 27 грудня 2024 року у справі № 199/3764/18 (провадження № 61-52св20).
Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 487/6970/20, від 23 листопада 2022 року у справі № 686/13188/21, від 19 квітня 2023 року у справі № 336/10216/21, від 03 серпня 2022 року в справі № 607/11755/20.
Потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (постанови Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц, від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17).
Пунктом 27.3 статті 27 вказаного Закону №1961-IV встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружина), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 82 ЦПК України).
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди та надаючи оцінку підставам для її стягнення суд першої інстанції врахував, що передчасна смерть чоловіка та батька позивачок спричинила втрату важливого життєвого зв`язку, який не може бути поновлений та, відповідно, завдає довготривалих і глибоких душевних страждань.
Враховуючи заперечення відповідача, його матеріальний та сімейний стан, перебування на його утриманні трьох дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з ОСОБА_5 по 200 000,00 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди на користь кожної з потерпілих.
Суд першої інстанції правильно виходив із засад розумності та справедливості, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань позивачок, які втратили чоловіка та батька, що спричинило та буде спричиняти протягом усього життя душевні страждання і відновити становище, яке існувало у житті позивачок до смерті чоловіка та батька, неможливо.
З вказаним розміром відшкодування колегія суддів погоджується, вважає його достатнім, співмірним та справедливим, хоча він і має суто умовний вираз, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спричиненого втратою близького родича.
Визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди у сумі по 200 000,00 грн кожній позивачці не може вважатися явно завищеним чи надмірним для відповідача.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в частині визначеного розміру відшкодування, вважає їх мотивованими та обґрунтованими. 
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо того, що він просив пробачення у потерпілих, співпрацював зі слідством, брав участь у слідчому експерименті, визнавав свою вину, шкодував про те, що сталося, намагався надати потерпілому допомогу одразу після ДТП і був готовий відшкодовувати позивачкам завдану моральну шкоду, однак останні відмовились від її отримання, висновків суду щодо визначення розміру відшкодування моральної шкоди не спростовують та враховані у кримінальному провадженні при призначенні покарання. 
Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат апеляційним судом не вбачається.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 04 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований 

Судді Н.П. Пилипчук

В.Б. Яцина