ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

06 травня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/6669/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Шлай А.В. (доповідач),
суддів: Малиш Н.І., Кругового О.О., 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 р. (суддя Чернова Ж.М) в адміністративній справі №280/6669/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із адміністративним позовом, в якому просила:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 14 травня 2025 р. про відмову у призначенні їй пенсії за віком;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 06 травня 2025 р., зарахувавши до її загального страхового стажу періоди з 11 травня 1983 р. по 20 вересня 1983 р., з 04 жовтня 1983 р. по 17 червня 1988 р., з 26 травня 1992 р. по 25 лютого 1993 р. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 звернулася із заявою про призначення пенсії за віком, однак отримала протиправну відмову, враховуючи підтвердження наявного в неї страхового стажу записами трудової книжки. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 р., ухваленим за результатами розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. 
У поданій апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести постанову про залишення позову без задоволення. 
В обгрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що рішенню про призначення пенсії передує певна процедура, тому пенсійний орган діяв правомірно, а отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Письмовий відзив на апеляційну скаргу від позивачки до суду апеляційної інстанції не надходив.
Розгляд апеляційної скарги здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, як це передбачено статтею 311 Кодексу адміністративного судочинства України.
Судом першої інстанції встановлено наступні обставини у справі.
ОСОБА_1 06 травня 2025 р. звернулась із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», 
яка була розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області та винесено рішення №084750011377 від 14 травня 2025 р. про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. До загального страхового стажу згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 не враховано: період знаходження в центрі зайнятості з 26 травня 1992 р. по 25 лютого 1993 р. із посиланням на відсутність наказів та необхідності надання уточнюючої довідки; періоди роботи з 11 травня 1983 р. по 20 вересня 1983 р., з 04 жовтня 1983 р. по 17 червня 1988 р., оскільки у записах про прийняття на роботу не зазначено повне найменування підприємства.
Не погодившись із даним рішенням, ОСОБА_1 оскаржила його в судовому порядку. 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не може нести відповідальність за неправильність, неточність або неповноту внесених відомостей до її трудової книжки роботодавцем, тому ця обставина не може бути підставою для не зарахування періоду роботи до страхового стажу. Також, судом вказано про підтвердження записами трудової книжки позивачки періоду одержання нею допомоги по безробіттю, який повинен бути зарахований до її страхового стажу.
Здійснюючи перевірку оскарженого рішення суду першої інстанції, колегія суддів керується приписами статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких рішення суду повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Перевірка рішення здійснюється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, як це передбачено статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України.
01 січня 2004 р. набрав чинності Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", статтею 1, частиною 4 статті 24 якого визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Щодо періоду з 11 травня 1983 р. по 20 вересня 1983 р., з 04 жовтня 1983 р. по 17 червня 1988 р., слід зазначити наступне. 
Відповідно до абзацу 1 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. 
Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держпромпраці СРСР №162 від 20 червня 1974 р. передбачено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства.
Судом апеляційної інстанції досліджено записи наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 та встановлено, що в період з 11 травня 1983 р. по 20 вересня 1983 р., з 04 жовтня 1983 р. по 17 червня 1988 р. вона працювала на посаді няні, помічника вихователя (записи № 5-10). У графі 3 розділу "Відомості про роботу" не міститься зазначення повного найменування підприємства
З цього приводу слід зазначити, що Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2018р. у справі №687/975/17 вказано, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки з вини адміністрації підприємства, не може бути підставою для позбавлення особи права на соціальний захист.
Щодо періоду з 26 травня 1992 р. по 25 лютого 1993 р., то записами №13,14 трудової книжки ОСОБА_1 підтверджено отримання нею допомоги по безробіттю. 
Відповідно до пункту "а" абзацу 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків. 
Отже, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги та погоджується із висновком суду першої інстанції щодо протиправності рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області №084750011377 від 14 травня 2025 р. та наявності підстав для його скасування, із визначенням йому обов`язку зарахувати до страхового стажу позивачки періоди з 11 травня 1983 р. по 20 вересня 1983 р., з 04 жовтня 1983 р. по 17 червня 1988 р., з 26 травня 1992 р. по 25 лютого 1993 р., та повторно розглянути її заяву про призначення пенсії за віком від 06 травня 2025 р.
Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено із дотриманням норм матеріального та процесуального права, що доводами апеляційної скарги відповідача не спростовується, відсутні підстави, передбачені статтею 317 Кодексу адміністративного судочинства України, для скасування ухваленого ним рішення.
Керуючись статтями 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 р. в адміністративній справі №280/6669/25 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 06 травня 2026 р. і касаційному оскарженню не підлягає відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя А.В. Шлай 

суддя Н.І. Малиш 

суддя О.О. Круговий