ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3293/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Мачульського В.В., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення та виклику сторін (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТАВТОТРЕЙД» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, 

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕСТАВТОТРЕЙД» (далі – ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД», позивач, товариство) звернулося в суд з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі ГУ ДПС у Волинській області, відповідач, контролюючий орган) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0031090902 від 18.02.2026.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.02.2026 ГУ ДПС у Волинській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0031090902, яким до ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 34588,00 грн на підставі акта фактичної перевірки від 16.01.2026 №03/1048/09-02/36407488. Не погоджуючись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням, позивач скористався правом на адміністративне оскарження проте, заперечення залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення– без змін..
При цьому підставою для застосування штрафних санкцій контролюючим органом визначено нібито зберігання ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» пального в період з 06.01.2023 по 27.02.2025 на місці зберігання за адресою Волинська обл., м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня Вахтангова) буд. 2Б без наявності чинної ліцензії на зберігання пального.
З такими висновками відповідача позивач не погоджується з огляду на те, що відповідно до даних Єдиного реєстру ліцензіатів ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» отримало ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки №03180414202000238, термін дії - 27.02.2020 27.02.2025, адреса провадження господарської діяльності - Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2А, та ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки №03180414202500147, термін дії – з 27.02.2025, адреса провадження господарської діяльності Волинська обл., м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика, буд. 2Б., що прямо спростовує висновки, викладені в акті фактичної перевірки. Водночас контролюючий орган безпідставно ототожнив різні адреси, не перевіривши фактичні обставини, чим допустив істотну помилку при встановленні місця зберігання пального. Таким чином, податкове повідомлення-рішення прийнято на підставі неправильно встановлених фактичних обставин, що відповідно до усталеної судової практики є самостійною підставою для визнання його протиправним та скасування. 
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, вирішено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відзиві на позовну заяву від 17.04.2026 відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити. В обґрунтування своєї позиції вказав, що фактичною перевіркою встановлено, що станом на 06.01.2026 року (дата початку проведення фактичної перевірки) на місці зберігання пального, що розташоване за адресою: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-Б, де здійснює господарську діяльність суб`єкт господарювання ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» використовується для зберігання пального (дизельного палива) 2 металевих резервуари загальним об`ємом 7,997 м.куб. та 54,782 м.куб. та 2 паливо – роздавальні колонки для заправки власних транспортних засобів, що використовуються в господарській діяльності підприємства. Станом на 06.01.2026 року у даних резервуарах для зберігання пального (дизельного палива) знаходиться дизельне паливо об`ємом 2745 літрів (висота наповнення – 61см) та 920 літрів (висота наповнення – 9,5 см – мертвий залишок) відповідно, що підтверджується замірами проведеними працівниками ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» у присутності перевіряючих та наданим письмовим поясненням головного бухгалтера товариства.
Зазначає, що ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» 07.02.2025 року змінило юридичну адресу з Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-А на Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва Вахтангова), буд. 2-Б.
Згідно даних Єдиного реєстру ліцензіатів ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» отримувало наступні ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки: 
- Реєстраційний №03180414202000238 з терміном дії з 27.02.2020 року до 27.02.2025 року на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-А, загальна місткість стаціонарних резервуарів/ємностей, що використовуються у місці провадження діяльності або місці зберігання пального 62779 м.куб.;
- Реєстраційний №03180414202500147 з терміном дії з 27.02.2025 року на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-Б, загальна місткість стаціонарних резервуарів/ ємностей, що використовуються у місці провадження діяльності або місці зберігання пального 62779 м.куб. 
Згідно інформації з Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що в періоді:
- з 06.01.2023 року по 04.05.2025 року ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» здійснювало придбання пального на Адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання – неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код операцій – «3» та напрям використання – або «0», або «9», або «10», або «15») - Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва Вахтангова), буд. 2-А згідно 311 акцизних накладних загальним об`ємом 1 371 602,32 літрів (приведених до температури 15 С);
- з 05.05.2025 року по 06.01.2026 року ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» здійснювало придбання пального на Адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання – неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код операцій– «3» та напрям використання – або «0», або «9», або «10», або «15»)- Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва Вахтангова), буд. 2-Б згідно 79 акцизних накладних загальним об`ємом 351 565,73 літрів (приведених до температури 15 С).
Операції з придбання пального на місце зберігання пального за адресою: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-А та його використання в господарській діяльності також підтверджуються наданими до перевірки ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» відомостями заправки власних транспортних засобів на місці зберігання пального, видатковими накладними на прихід пального та товарно – транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти), оборотно – сальдовими відомостями по рахункам 105, 203, 631. 
Таким чином перевіркою встановлено, що ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» в період з 06.01.2023 року по 27.02.2025 року здійснювало операції з придбання, зберігання та заправка транспортних засобів, що використовуються в господарській діяльності підприємства на місце зберігання пального за адресою Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-Б без наявності діючої ліцензії на право зберігання пального, чим порушило пункту 1 статті 28 Закону України від 18.06.2024 №3817-IX.
Відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області №0031090902 від 18.02.2026 є цілком правомірне.
Ухвалою суду від 20.04.2026 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про розгляд справи із викликом (повідомленням) сторін у судове засідання.
Інших заяв по суті справи від учасників справи до суду не надходило. Сторони скористались своїм правом щодо подачі заяв по суті справи.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява та відзив на позовну заяву, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено, що контролюючим органом у відповідності до пп.19-1.1.14 п. 19-1 ст. 19, пп. 20.1.9, 20.1.10, 20.1.11, п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5 п.80.2 ст. 80 Податкового кодексу України від 02.12.10 №2755-VІ (із змінами та доповненнями) на підставі наказу «Про проведення фактичної перевірки СГД ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» №25-п, від 06.01.2026, та направлень №12,13 від 06.01.2026 та №161 від 13.01.2026, проведено фактичну перевірка дотримання вимог чинного законодавства щодо обігу алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального господарської одиниці місця зберігання пального, що розташоване за адресою: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика, буд. 2-Б, де здійснює господарську діяльність суб`єкт господарювання ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД». Юридична адреса: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика, буд. 2-Б. 
За результатами перевірки складено акт №03/1048/09-02/36407488 від 16.01.2026.
У висновку акта перевірки, контролюючий орган вказав на порушення товариством пункту 1 статті 28 Закону №3817-IX , а саме: в період з 06.01.2023 року по 27.02.2025 ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» здійснювало операції з придбання, зберігання та заправка транспортних засобів, що використовуються в господарській діяльності підприємства на місце зберігання пального за адресою Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-Б без наявності діючої ліцензії на право зберігання пального.
ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД», не погодившись з висновками, викладеними у акті перевірки, подали заперечення від 29.01.2026.
Комісією з розгляду заперечень, за результатами розгляду висновки акта залишено без змін. 
В подальшому, відповідно до висновків акту перевірки ГУ ДПС у Волинській області було винесено податкове повідомлення-рішення №0031090902 від 18.02.2026, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 34 588,00 грн за порушення частини 1 статті 28 Закону України Закону України від 18.06.2024 №3817 ІХ «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» - зберігання пального без наявності ліцензії на зберігання пального.
Вважаючи вищевказане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся в суд з даним позовом.
При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства визначає ПК України.
Підпунктом75.1.3 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) передбачено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).
Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (підпункт75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України).
Порядок проведення фактичної перевірки врегульований статтею 80 ПК України.
Фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи) (пункт 80.1 статті 80 ПК України).
Перелік підстав, які зумовлюють проведення фактичної перевірки, окреслений у відповідних підпунктах пункту 80.2 статті 80 ПК України.
Так, за приписами пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності, зокрема хоча б однієї з таких підстав:
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, у тому числі із забезпеченням можливості проведення розрахунків за товари (послуги) з використанням електронних платіжних засобів, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (підпункт 80.2.2. пункту 80.2. статті 80 ПК України);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (підпункт 80.2.5. пункту 80.2. статті 80 ПК України);
у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (підпункт 80.2.7. пункту 80.2. статті 80 ПК України).
Верховний Суд у постанові від 26.03.2024 у справі №420/9909/23, ухваленої у складі Судової палати, сформулював висновки, за змістом яких податковий контроль здійснюється шляхом прийняття рішення про проведення перевірки у формі наказу, вимоги до оформлення якого не передбачають обов`язку в повному обсязі розкрити в наказі на призначення перевірки зміст інформації та фактів, які вказують на можливе порушення платником податкового законодавства. Відсутня й імперативна вимога щодо розкриття конкретного порушення платником норм, а також про надання відповідних доказів такої несумлінної поведінки. Тобто, якщо відповідний підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України утримує в собі весь спектр необхідних елементів для визначення підстави для призначення перевірки (як правової, так і фактичної), покликання у наказі на сам лише підпункт пункту 80.2 статті 80 ПК України можна вважати мінімально допустимим обсягом інформації в розумінні абзацу третього пункту 81.1 статті 81 ПК України.
Отже, оскільки підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України передбачає підставу для проведення фактичної перевірки - у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, яка є безальтернативною по відношенню по підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, яка містить дві підстави - (1) наявність та/або отримання певної інформації; (2) здійснення контролюючим органом функцій, визначених законодавством у відповідній сфері, тому достатнім є покликання у наказі про призначення перевірки на підпункт 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України як на підставу для її проведення.
Як вбачається із змісту наказу ГУ ДПС у Волинській області від 06.01.2026 №25-п фактична перевірка господарської одиниці, де здійснює свою діяльність позивач була призначена на підставі підпункту 80.2.5, пункту 80.2 статті 80 ПК України з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.
Позивач не заперечує наявність правових підстав для проведення фактичної перевірки.
Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, спиртовими дистилятами, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, тютюновою сировиною, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України врегульовано Законом №3817-ІХ. 
Відповідно до положень статті 1 Закону №3817-ІХ для цілей цього Закону наведені нижче терміни вживаються в такому значенні:
ліцензіат - суб`єкт господарювання, якому надано ліцензію на право провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (пункт 38);
ліцензія - право суб`єкта господарювання на провадження відповідного виду (кількох видів) господарської діяльності (пункт 40); 
надання ліцензії - надання суб`єкту господарювання права на провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню, шляхом прийняття органом ліцензування рішення про надання ліцензії на право провадження певного виду (кількох видів) господарської діяльності та внесення органом ліцензування відомостей про надану ліцензію до Єдиного реєстру ліцензіатів з виробництва та обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, або Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального, а в передбачених цим Законом випадках - також шляхом набуття такого права автоматично (пункт 53);
зберігання пального - надання послуг та/або діяльність, пов`язана із здійсненням операцій приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного чи отриманого від інших осіб) (пункт 32); 
місце зберігання пального - об`єкт нерухомого майна, відмінний від земельної ділянки, або єдиний (цілісний) майновий комплекс, на території якого здійснюється приймання, навантаження, розвантаження, розміщення та/або видавання пального (власного або отриманого від інших осіб), який належить суб`єкту господарювання на праві власності або користування (пункт 48); 
місце зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або резервуари, ємності, та/або тара (крім споживчої тари, тари споживача та поворотної тари (газові балони) кожна об`ємом до 60 літрів включно), які належать суб`єкту господарювання на праві власності або користування і призначені для зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/ або промислової переробки таким суб`єктом господарювання (пункт 49). 
Відповідно до частини першої, другої статті 28 Закону №3817-ІХ зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання за наявності ліцензії на право зберігання пального або на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки. Суб`єкти господарювання отримують ліцензію на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки на кожне місце зберігання пального.
Згідно з частиною п`ятою статті 28 Закону №3817-ІХ суб`єкти господарювання здійснюють зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки у споживчій тарі кожна об`ємом до 60 літрів включно без отримання ліцензії на право зберігання пального, на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки.
Частиною сьомою статті 28 Закону №3817-ІХ встановлено, що під час проведення перевірки з питань дотримання вимог цього Закону суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки, зобов`язані в день початку перевірки надати посадовим особам податкового органу, які проводять перевірку, інформацію про адреси або кадастрові номери всіх земельних ділянок, на яких розміщені ємності для зберігання пального, їхню кількість та місткість, а також надати таким посадовим особам можливість огляду таких ємностей.
Відповідно до пункту 36 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ до суб`єктів господарювання за вчинені правопорушення застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу в таких розмірах: зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки без наявності ліцензії на право зберігання пального: за перше порушення - 4 розміри мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; за друге порушення - 8 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року; за третє та наступні порушення - 85 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.
З акту перевірки №03/1048/09-02/36407488 від 16.01.2026 слідує, що згідно даних Єдиного реєстру ліцензіатів ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» отримувало наступні ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки: 
- Реєстраційний №03180414202000238 з терміном дії з 27.02.2020 року до 27.02.2025 року на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-А, загальна місткість стаціонарних резервуарів/ємностей, що використовуються у місці провадження діяльності або місці зберігання пального 62779 м.куб.;
- Реєстраційний №03180414202500147 з терміном дії з 27.02.2025 року на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-Б, загальна місткість стаціонарних резервуарів/ ємностей, що використовуються у місці провадження діяльності або місці зберігання пального 62779 м.куб.
Разом з тим, аналізом даних з Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що в періоді:
- з 06.01.2023 по 04.05.2025 ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» здійснювало придбання пального на Адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання – неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код операцій – «3» та напрям використання – або «0», або «9», або «10», або «15») - Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва Вахтангова), буд. 2-А згідно 311 акцизних накладних загальним об`ємом 1 371 602,32 літрів (приведених до температури 15 С);
- з 05.05.2025 по 06.01.2026 року ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» здійснювало придбання пального на Адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання – неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (код операцій – «3» та напрям використання – або «0», або «9», або «10», або «15»)- Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва Вахтангова), буд. 2-Б згідно 79 акцизних накладних загальним об`ємом 351 565,73 літрів (приведених до температури 15 С); 
Операції з придбання пального на місце зберігання пального за адресою: Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-А та його використання в господарській діяльності також підтверджуються наданими до перевірки ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» відомостями заправки власних транспортних засобів на місці зберігання пального, видатковими накладними на прихід пального та товарно – транспортними накладними на відпуск нафтопродуктів (нафти), оборотно – сальдовими відомостями по рахункам 105, 203, 631. 
Таким чином контролюючий орган вказує на те, що ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» в період з 06.01.2023 року по 27.02.2025 року здійснювало операції з придбання, зберігання та заправка транспортних засобів, що використовуються в господарській діяльності підприємства на місце зберігання пального за адресою Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-Б без наявності діючої ліцензії на право зберігання пального, чим порушило пункту 1 статті 28 Закону України від 18.06.2024 №3817-IX.
Предметом розгляду у цій справі є правомірність податкового повідомлення-рішення №0031090902 від 18.02.2026, прийнятого за результатами фактичної перевірки, під час якої контролюючим органом встановлено зберігання пального без наявності ліцензії у період з 06.01.2023 по 27.02.2025. Для вирішення цього спору суд має встановити, чи була фактично проведена перевірка, чи існували підстави для її проведення, чи були на час перевірки чинними рішення про припинення дії ліцензій, чи було встановлено фактичне зберігання пального, чи мав позивач на момент перевірки чинну ліцензію на право зберігання пального або іншу ліцензію, яка відповідно до закону надавала право на таке зберігання, та чи правильно відповідач застосував фінансову санкцію.
Зазначені обставини можуть бути встановлені судом у межах цього провадження на підставі наявних у справі доказів, а саме: наказу про проведення фактичної перевірки, направлень на перевірку, акта фактичної перевірки, податкового повідомлення-рішення, рішень про припинення дії ліцензій, доказів їх направлення позивачу, а також матеріалів адміністративного та судового оскарження, поданих сторонами.
Як встановлено судом, та не заперечується сторонами у позивача наявні ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання та/або промислової переробки: 
- Реєстраційний №03180414202000238 з терміном дії з 27.02.2020 року до 27.02.2025 року на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-А, загальна місткість стаціонарних резервуарів/ємностей, що використовуються у місці провадження діяльності або місці зберігання пального 62779 м.куб.;
- Реєстраційний №03180414202500147 з терміном дії з 27.02.2025 року на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-Б, загальна місткість стаціонарних резервуарів/ ємностей, що використовуються у місці провадження діяльності або місці зберігання пального 62779 м.куб.
Верховний Суд у постанові від 31.05.2022 року по справі №540/4291/20 дійшов наступного висновку, що у спорах про правомірність застосування штрафних санкцій за зберігання пального без наявності відповідної ліцензії основним вирішальним предметом доказування є підтвердження або спростування обставин саме факту здійснення суб`єктом господарювання діяльності зі зберігання пального, а не його придбання, а отже невстановлення під час фактичної перевірки обставин здійснення суб`єктом господарювання діяльності зі зберігання пального, часу цієї діяльності та місця, у якому пальне зберігалося, унеможливлює визнання правомірним застосування штрафних санкцій за зберігання пального без наявності ліцензії.
Як встановлено судом, відповідач під час проведення перевірки досліджував виключно акцизні накладні, як докази, з яких, на думку відповідача, вбачається встановлення обставин зберігання позивачем пального без наявності відповідної ліцензії.
Відповідно до п.231.1 ст.231 Податкового кодексу України платник податку при ввезенні на митну територію України пального або спирту етилового, з якого сплачено акцизний податок, або на умовах, визначених статтею 229 цього Кодексу, або реалізації пального або спирту етилового зобов`язаний скласти в електронній формі акцизну накладну за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД реалізованого пального або спирту етилового з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати таку акцизну накладну в Єдиному реєстрі акцизних накладних.
Суд зазначає, що в даному випадку, оскільки позивач здійснював придбання пального, обов`язок складання та реєстрації акцизних накладних в Єдиному реєстрі акцизних накладних покладено на осіб, у яких позивач купляв пальне.
Тобто позивач не є особою в розумінні п.231.1 ст.231 Податкового кодексу України на яку покладено обов`язок складати та реєструвати акцизні накладні.
В той же час, оскільки в даному випадку спірним питанням фактично є місце зберігання пального за адресою Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-Б без наявності діючої ліцензії на право зберігання пального, суд враховує наступне.
ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» як і до перевірки так і до суду було надано договори оренди офісних приміщень з гаражем, автомайстернею з підсобними спорудами, паливними ємностями та автомобільною стоянкою для розміщення та обслуговування власного транспортного парку за адресою: м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика, буд. 2-Б від 01.01.2026 року №1/1-2026 та №1/1/-2025 від 01.01.2025 року з додатковою угодою №1 від 07.02.2026 року, а також Договора оренди офісних приміщень з гаражем, автомайстернею з підсобними спорудами, паливними ємностями та автомобільною стоянкою для розміщення та обслуговування власного транспортного парку за адресою: м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика, буд. 2-А №1/1-2024 від 02.01.2024 року від 02.01.2023 року №1/1-2023 року. 
Згідно вказаних договорів оренди Орендордодавець підприємець Самойліч Наталія Володимирівна передає Орендарю ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» в особі директора Самойліча Андрія Івановича в строкове платне користування офісні приміщення з гаражем, автомайстернею з підсобними спорудами, паливними ємностями та автомобільною стоянкою для розміщення та обслуговування власного транспортного парку за адресою: м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика, буд. 2-А (договора №1/1-2024 від 02.01.2024 року та №1/1-2023 року від 02.01.2023 року) та за адресою: м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика, буд. 2-Б (договора №1/1-2026 та №1/1/-2025 від 01.01.2025 року з додатковою угодою №1 від 07.02.2026 року). 
Сторонами по справі не заперечується, що ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» 07.02.2025 змінило юридичну адресу з Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва - Вахтангова), буд. 2-А на Волинська область, Луцький район, м. Луцьк, вул. Мирослава Скорика (колишня назва Вахтангова), буд. 2-Б.
З огляду на вищевикладене, суд вбачає безпідставними висновками контролюючого органу про зберігання позивачем пального за адресами, за якими відсутні ліцензії на право зберігання пального, за умови відсутності будь-яких інших доказів на підтвердження вказаних обставин та недоведення вказаних обставин відповідачем у ході розгляду даної справи, оскільки у позивача наявні такі ліцензії, а саме №03180414202000238 з терміном дії з 27.02.2020 до 27.02.2025 на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-А, та №03180414202500147 з терміном дії з 27.02.2025 на місце провадження господарської діяльності: Україна, 43006, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Вахтангова, буд. 2-Б.
Відтак суд дійшов висновку, що ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» не допущено порушення пункту 1 статті 28 Закону №3817-IX, за що підлягало притягненню до фінансової відповідальності відповідно до положень пункту 36 частини другої статті 73 Закону №3817-ІХ, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області №0031090902 від 18.02.2026 слід визнати протиправним та скасувати.
Поряд з цим, при вирішенні справи суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення…Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)
Очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди умотивовувати свої рішення. Але дану вимогу не слід розуміти як таку, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, проаналізувавши чинне законодавство України, суд дійшов висновку про задоволення позову про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Волинській області №0031090902 від 18.02.2026.
Щодо розподілу судових витрат між сторонами суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Частиною першою статті 139 КАС України обумовлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Як слідує з матеріалів справи при зверненні до суду ТОВ «ВЕСТАВТОТРЕЙД» сплатило судовий збір в сумі 5 324,80 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №3546 від 24.03.2026.
Відтак за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - ГУ ДПС у Волинській області (яким винесено протиправне рішення) необхідно стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 5 324,80 грн.
Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 139, 159, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТАВТОТРЕЙД» (43023, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Мирослава Скорика, будинок 2Б, код ЄДРПОУ 36407488) до Головного управління ДПС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, код ЄДРПОУ ВП 44106679) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Волинській області №0031090902 від 18.02.2026. 
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Волинській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕСТАВТОТРЕЙД» витрати зі сплати судового збору в сумі 5 324,80 грн (п`ять тисяч триста двадцять чотири гривні 80 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий
Суддя В.В. Мачульський