Справа № 487/2045/26 
Провадження № 2/487/1983/26 

РІШЕННЯ
Іменем України
(заочне)

26.05.2026 м. Миколаїв
Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Карташевої Т. А.,
за участю секретаря судового засідання Самедової Р. Ш.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося з позовом до відповідачки ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 2023789094 від 06.05.2019 у розмірі 22 861,31 грн; вирішити питання щодо розподілу судових витрат, стягнувши з відповідачки на користь позивача 2662,40 грн – сплачений судовий збір, 8000 грн – витрати на професійну правничу допомогу.
Позов обґрунтований тим, що 06.05.2019 між ПрАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2023789094, відповідно до умов якого відповідачка отримала споживчий кредит в сумі 22 858,76 грн з обов`язком сплати процентів за користування кредитом. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору на споживчі цілі. 
В свою чергу, відповідачка своєчасно тривалий час не вносить платежі на погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 22 861,31 грн. 
19.06.2020 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 19/06/20, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за кредитним договором № 2023789094 від 06.05.2019, що укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з позичальника, становить 22861,31 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 22 858,76 грн, заборгованість за процентами – 2,55 грн.
Ухвалою суду від 18.03.2026 відкрито провадження у справі з призначенням до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився, подав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, ухваливши заочне рішення.
Відповідачка, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Положеннями ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Судом встановлено, що 06.05.2019 між ПрАТ «ОТП Банк» на ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 2023789094.
Положеннями п. п. 1.1 договору визначено, що загальний розмір кредиту становить 22858,76 грн. 
Відповідно до п. 1.2 договору протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01 % річних. 
Сторонами також підписано графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту, який є додаток 1 до договору. Так, вказаним графіком визначено загальну вартість кредиту, розмір щомісячного платежу, періодичність їх внесення та суму процентів на користування кредитом. 
Відповідачко також підписано паспорт споживчого кредиту, орієнтовний графік та розрахунок загальної вартості кредиту. 
Позивач свої зобов`язання виконав, надавши відповідачці кредит на споживчі цілі в сумі 22 858,76 грн. 
В подальшому 19.06.2020 між АТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № 19/16/20, відповідно до умов якого АТ «ОТП Банк» передало ТОВ ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 2023789094 від 06.05.2019, що укладений між АТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 .
Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 19/06/20, загальна заборгованість ОСОБА_1 складає 22 861,31 грн. 
Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, позивач набув право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 2023789094 від 06.05.2019 в сумі 22 861,31 грн. 
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що розмір заборгованості за договором № 2023789094 від 06.05.2019 становить 22 861,31 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 22 858,76 грн, заборгованість за процентами – 2,55 грн.
Відповідачка заперечень щодо існування заборгованості та її розміру, свого розрахунку не подала.
Отже, суд вважає, що позов необхідно задовольнити, стягнувши з відповідачки на користь позивача нараховану заборгованість за кредитним договором.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Так, при зверненні до суду з позовною заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» сплатило 2 662,40 грн судового збору, а оскільки позовні вимоги задовольняються, з відповідачки на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем, у вказаній сумі.
За правилами статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).
Позивач просив стягнути з відповідачки 8 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.
На підтвердження вказаних витрат позивачем надані договір про надання правничої допомоги від 01.07.2025, укладений між позивачем та адвокатським бюро «Апологет», акт № 184 від 09.03.2026 надання послуг (правової (правничої) допомоги), детальний опис наданих послуг до акту № 184 за договором про надання правової (правничої) допомоги № 0107 від 01.07.2025, складений 09.03.2026.
Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі № 275/150/22 вказав, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. 
Відповідачка про зменшення витрат на професійну правничу допомогу не заявляла. 
Отже, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 2-5, 76-81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 2023789094 від 06.05.2019 в сумі 22 861,31 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту – 22 858,76 грн, заборгованість за процентами – 2,55 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» судові витрати, що складаються з витрат по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн, а всього 10 662,40 грн.
Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», місцезнаходження: 79029, м. Львів, вул. Ємаль-Стоцького, 1, 28 корпус, 4 поверх, код ЄДРПОУ 35234236.
Відповідачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя Т. А. Карташева