ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 200/7238/24
адміністративне провадження № К/990/7717/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Кашпур О.В.,
суддів - Соколова В.М., Уханенка С.А.,
розглянув у порядку письмового провадження як суд касаційної інстанції адміністративну справу №200/7238/24
за позовом  ОСОБА_1 до Некомерційної професійної організації "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України, третя особа - Київський районний суд м. Одеси, про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року, прийняту у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е. та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року, прийняту в складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Блохіна А.А., Казначеєва Е.Г.,
УСТАНОВИВ:
І. Короткий зміст позовних вимог 
1. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила: 
- визнати протиправним та скасувати розділ IV рішення Ради приватних виконавців України №74 від 27.09.2024 в частині відкриття дисциплінарного провадження за зверненням (скаргою) на дії приватних виконавців та направлення запиту до Комітету з етики Асоціації приватних виконавців України на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця ОСОБА_1 по скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024;
- зобов`язати Некомерційну професійну організацію «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України прийняти рішення про відмову у відкритті дисциплінарного провадження та повернення без розгляду скарги Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1
2. На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що розділом IV рішення Ради приватних виконавців України №74 від 27.09.2024 відкрито дисциплінарне провадження за скаргою Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 на дії приватного виконавця ОСОБА_1 Позивачка вважає оскаржуване рішення в частині відкриття дисциплінарного провадження таким, що не відповідає приписам частини першої статті 35 Закону України „Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", оскільки Київський районний суд міста Одеси не є учасником виконавчого провадження, а тому просить суд визнати вказане рішення протиправним та скасувати його у частині відкриття дисциплінарного провадження за зверненням (скаргою) на дії приватних виконавців та направлення запиту до Комітету з етики Асоціації приватних виконавців України на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця ОСОБА_1 по скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024.
ІІ. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їхнього ухвалення 
3. Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України, третя особа - Київський районний суд м. Одеси, про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України. Роз`яснено позивачці, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
4. Ухвала суду мотивована тим, що орган самоврядування приватних виконавців, який обговорює питання внутрішньої діяльності інституту приватних виконавців та приймає колективні рішення з обговорюваних питань, не є суб`єктом владних повноважень у розумінні пункту 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України; заявлені позивачкою вимоги до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин, а стосується її особистих немайнових прав та інтересів, тому підлягають розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України.
5. Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року змінено ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року в мотивувальній частині, а в іншій частині залишено без змін.
6. Суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про те, що заявлені позивачкою вимоги до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України не пов`язані із захистом прав, свобод чи інтересів позивачки у сфері публічно-правових відносин. Також суд апеляційної інстанції уважав правильними висновок суду першої інстанції щодо необхідності закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України. При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що рішення Ради приватних виконавців України №74 від 27.09.2024 в частині відкриття дисциплінарного провадження за зверненням (скаргою) на дії приватних виконавців та направлення запиту до Комітету з етики Асоціації приватних виконавців України на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця ОСОБА_1 по скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 взагалі не підлягає оскарженню. Суд апеляційної інстанції змінив мотивувальну частину ухвали суду першої інстанції, зазначивши, що цей спір не підлягає розгляду ані в порядку адміністративного, ані в порядку будь-якого іншого судочинства. 
ІІІ. Короткий зміст вимог касаційної скарги
7. Не погоджуючись із ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року та постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подала касаційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
8. На обґрунтування касаційної скарги позивачка зазначає про те, що Асоціація приватних виконавців України в особі Ради приватних виконавців України при здійсненні свої повноважень вчиняє до всіх приватних виконавців, які є членами Асоціації, владні управлінські функції, в тому числі здійснює контроль за діяльністю приватних виконавців, її рішення обов`язкові до виконання всіма приватними виконавцями, за невиконання яких передбачена дисциплінарна відповідальність. Також позивачка вказує на те, що судам підвідомчі будь-які звернення фізичної особи щодо захисту своїх прав і свобод, тому суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушено чи порушуються, або створено чи створюються перешкоди для їх реалізації.
9. Касатор уважає неправильним висновок суду першої інстанції про те, що спір у даній справі не є публічно-правовим, а тому не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також позивачка посилається на те, що висновок апеляційного суду щодо юрисдикції розгляду спору за зверненням приватного виконавця до Некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» в особі Ради приватних виконавців України призводить до порушення прав та інтересів не тільки позивачки, але й усіх приватних виконавців, створюючи ситуацію, при якій право на звернення до органів самоврядування повністю нівелюється та порушує право на доступ до правосуддя.
ІV. Позиція інших учасників справи
10. Відповідач надав до суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить суд касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.
V. Рух справи у суді касаційної інстанції
11. Ухвалою Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Кашпур О.В., суддів Соколова В.М., Уханенка С.А., від 26 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження у цій справі.
12. Ухвалою Верховного Суду від 20 квітня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Кашпур О.В., Соколова В.М., Уханенка С.А. від участі у розгляді справи №200/7238/24 визнано необґрунтованою та передано її на розгляд судді, який не входить до складу суду, що розглядає цю справу. Ухвалою Верховного Суду від 21 квітня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів у складі Кашпур О.В., Соколова В.М., Уханенка С.А. від участі у розгляді справи №200/7238/24.
13. 21 травня 2026 року від ОСОБА_1  надійшло клопотання про передачу справи №200/7238/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
14. 11 червня 2026 року ОСОБА_1 надіслала до Суду клопотання, в якому просить урахувати висновки, зроблені у постанові Верховного Суду від 10.06.2026 у справі №200/8285/24 у подібних правовідносинах.
15. 19 червня 2026 року ОСОБА_1 надіслала до Суду клопотання про постановлення окремої ухвали, в якому просить суд винести окрему ухвалу відносно голови Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 , заступника голови суду ОСОБА_3, та інших суддів, на які посилається у своїй скарзі Київський районний суд м. Одеси суд від 16.09.2024 та направити її до Вищої ради правосуддя на встановлення ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 6 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
16. 20 червня 2026 року ОСОБА_1 надіслала до Суду клопотання про постановлення окремої ухвали, в якому просить суд: винести окрему ухвалу відносно судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 та направити її до органу досудового розслідування щодо наявності ознак кримінальних правопорушень, передбачених статтями 343, 366 КК України; винести окрему ухвалу відносно судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 та направити її до Вищої ради правосуддя на встановлення ознак дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» - допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях моралі, чесності, непідкупності, відповідності способу життя судді його статусу, дотримання інших норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів, адвокатів, експертів, свідків чи інших учасників судового процесу.
17. Ухвалою Верховного Суду від 01 липня 2026 року справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження з 02 липня 2026 року.
VI. Стислий виклад обставин, установлених судами першої та апеляційної інстанцій
18. Як установлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 є приватним виконавцем, посвідчення №0525 від 1 липня 2020 року, виконавчий округ - Одеська область.
19. 16.09.2024 Київський районний суд міста Одеси листом №ЕП-2229/24-вих звернувся до Міністерства юстиції України та Асоціації приватних виконавців України з проханням надати оцінку діям та поведінці приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1, притягнути приватного виконавця виконавчого округу Одеської області ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до неї дисциплінарне стягнення у вигляді припинення діяльності приватного виконавця.
20. Відповідно до розділу IV рішення Ради приватних виконавців України №74 від 27.09.2024 відкрито дисциплінарне провадження, зокрема, за скаргою Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024 на дії приватного виконавця ОСОБА_1 та направлено запит до Комітету етики Асоціації приватних виконавців України на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця ОСОБА_1 
VIІ. Джерела права й акти їхнього застосування. Позиція Верховного Суду
21. Відповідно до частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
22. З огляду на викладені приписи статті 341 КАС України, Суд здійснює перегляд судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги.
23. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції керувався тим, що у спірних правовідносинах Некомерційна професійна організація "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України не є суб`єктом владних повноважень та не здійснює владно-управлінських функцій, а тому цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства України. Крім того в порядку частини першої статті 239 Кодексу адміністративного судочинства України, суд першої інстанції роз`яснив позивачу, що цей спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
24. Суд апеляційної інстанції погодився із висновками суду першої інстанції в частині необхідності закриття провадження у справі, оскільки цей спір не є публічно-правовим та дійшов висновку про те, що цей спір не підлягає розгляду ані в порядку адміністративного, ані в порядку будь-якого іншого судочинства.
25. Вирішуючи питання про обґрунтованість касаційної скарги в межах, визначених статтею 341 КАС України, Верховний Суд виходить з такого.
26. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
27. Конституційний Суд України, здійснюючи тлумачення статті 55 Конституції України, у пункті 4.1 Рішення від 14.12.2011 № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.
28. Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні утворено систему адміністративних судів.
29. Згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
30. Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг. 
31. За правилами пункту 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження. 
32. Верховний Суд уважає за необхідне зазначити про те, що при визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
33. Спірні правовідносини у цій справі виникли між приватним виконавцем ОСОБА_1 та Некомерційною професійною організацією "Асоціація приватних виконавців України" в особі Ради приватних виконавців України з приводу прийняття відповідачем рішення про відкриття дисциплінарного провадження за зверненням (скаргою) на дії приватних виконавців та направлення запиту до Комітету з етики Асоціації приватних виконавців України на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця ОСОБА_1
34. Преамбулою до Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" встановлено, що цей Закон визначає основи організації та діяльності з примусового виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) органами державної виконавчої служби та приватними виконавцями, їхні завдання та правовий статус.
35. Відповідно до статті 47 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" асоціація приватних виконавців України є некомерційною професійною організацією, що об`єднує всіх приватних виконавців України та утворюється з метою забезпечення реалізації завдань самоврядування приватних виконавців.
36. Асоціація приватних виконавців України є юридичною особою та діє через організаційні форми самоврядування приватних виконавців, передбачені цим Законом.
37. Асоціація приватних виконавців України: 1) представляє приватних виконавців у відносинах з органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форми власності, громадськими об`єднаннями та міжнародними організаціями; 2) захищає професійні права приватних виконавців; 3) забезпечує високий професійний рівень та розвиток приватних виконавців; 4) забезпечує престижність професії приватного виконавця; 5) організовує перевірку оприлюднених фактів, що принижують честь і гідність, ділову репутацію приватного виконавця, та вживає заходів щодо їх спростування; 6) здійснює інші повноваження відповідно до цього Закону.
38. Асоціація приватних виконавців України утворюється з`їздом приватних виконавців України та не може бути реорганізована. Асоціація приватних виконавців України може бути ліквідована лише на підставі закону.
39. Статут Асоціації приватних виконавців України затверджується з`їздом приватних виконавців України та є її установчим документом.
40. З моменту державної реєстрації Асоціації приватних виконавців України її членами стають усі приватні виконавці, інформація про яких внесена до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
41. Приватний виконавець стає членом Асоціації приватних виконавців України з дня внесення інформації про нього до Єдиного реєстру приватних виконавців України.
42. За приписами статті 48 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" органами Асоціації приватних виконавців України є: 1) з`їзд приватних виконавців регіону (Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя); 2) рада приватних виконавців регіону (Автономної Республіки Крим, області, міст Києва та Севастополя); 3) голова ради приватних виконавців регіону; 4) Рада приватних виконавців України; 5) Голова Ради приватних виконавців України; 6) ревізійна комісія; 7) з`їзд приватних виконавців України.
43. Асоціація приватних виконавців України може утворювати інші органи, необхідні для виконання повноважень, визначених цим Законом.
44. Відповідно до частини п`ятої статті 54 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що Рада приватних виконавців України: 1) формує порядок денний, скликає та забезпечує проведення з`їзду приватних виконавців України; 2) забезпечує виконання рішень з`їзду приватних виконавців України; 3) затверджує положення про з`їзд приватних виконавців регіону, раду приватних виконавців регіону та інші регіональні органи у разі їх утворення Асоціацією приватних виконавців України; 4) забезпечує діяльність органів, утворених Асоціацією приватних виконавців України; 5) встановлює розмір та порядок сплати членських внесків Асоціації приватних виконавців України; 6) бере участь у розробленні та погоджує проекти нормативно-правових актів, визначені цим Законом; 7) приймає рішення про внесення Міністерству юстиції України клопотання про зупинення діяльності приватного виконавця у випадках, передбачених цим Законом; 8) приймає рішення про внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 9) сприяє діяльності рад приватних виконавців регіонів, координує їхню діяльність; 10) сприяє забезпеченню гарантій діяльності приватних виконавців; 11) приймає рішення про розпорядження коштами і майном Асоціації приватних виконавців України відповідно до затвердженого з`їздом приватних виконавців України кошторису; 12) розглядає скарги на рішення, дії чи бездіяльність рад приватних виконавців регіонів, їх голів, скасовує рішення рад приватних виконавців регіонів; 13) забезпечує створення і ведення веб-сайту Асоціації приватних виконавців України; 14) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом та статутом Асоціації приватних виконавців України.
45. Підпунктом 8 пункту 6.13 Статуту некомерційної професійної організації «Асоціація приватних виконавців України» передбачено, що Рада приватних виконавців України приймає рішення про внесення до Дисциплінарної комісії подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
46. Підпунктом 12 цього ж пункту передбачено повноваження Ради приватних виконавців України розглядати висновок Комітету з етики щодо порушення або непорушення приватними виконавцями правил професійної етики.
47. Згідно з пунктом 8.1 Статуту Комітет з етики є постійно діючим органом Асоціації приватних виконавців України, завданням якого є утвердження та забезпечення найвищих стандартів етичної поведінки приватних виконавців у процесі виконання своїх професійних обов`язків відповідно до Кодексу професійної етики приватних виконавців.
48. Відповідно до підпункту 1 пункту 8.5 Статуту Комітет з етики за дорученням Ради приватних виконавців України розглядає питання та надає правові висновки щодо фактів порушення приватними виконавцями правил професійної етики. 
49. Визначаючись щодо того, чи підлягає цей спір розгляду у порядку адміністративного судочинства, Верховний Суд зауважує, що у цій справі позивачка оскаржує рішення відповідача в частині відкриття дисциплінарного провадження за зверненням (скаргою) на дії приватних виконавців та направлення запиту до Комітету з етики Асоціації приватних виконавців України на надання висновків щодо наявності або відсутності ознак порушення Кодексу професійної етики в діях приватного виконавця ОСОБА_1 по скарзі Київського районного суду міста Одеси від 16.09.2024.
50. За правилами статті 35 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Рада приватних виконавців України має право за зверненням учасника виконавчого провадження або за власною ініціативою здійснити перевірку діяльності приватного виконавця на предмет дотримання ним: 1) статуту Асоціації приватних виконавців України; 2) Кодексу професійної етики приватного виконавця; 3) рішень Ради приватних виконавців України та з`їзду приватних виконавців України, пов`язаних із діяльністю приватних виконавців.
51. Перевірка Радою приватних виконавців України діяльності приватного виконавця здійснюється шляхом надсилання приватному виконавцю письмового запиту в межах предмета перевірки. Протягом 15 календарних днів з дня отримання запиту приватний виконавець зобов`язаний надати Раді приватних виконавців України пояснення та копії відповідних документів.
52. Рада приватних виконавців України зобов`язана протягом 30 робочих днів з дня отримання пояснень приватного виконавця або часу, коли такі пояснення мали бути отримані, у разі їх ненадання розглянути надані матеріали на предмет наявності ознак дисциплінарного проступку та вирішити питання щодо внесення до Дисциплінарної комісії приватних виконавців подання про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності.
53. Відповідно до статті 38 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" підставою для притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку.
54. Частиною першою статті 39 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначено, що Дисциплінарна комісія приватних виконавців (далі - Дисциплінарна комісія) утворюється при Міністерстві юстиції України для розгляду питань притягнення приватних виконавців до дисциплінарної відповідальності за вчинення дисциплінарних проступків.
55. Відповідно до частини шостої статті 39 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" Дисциплінарна комісія: 1) розглядає подання Міністерства юстиції України, Ради приватних виконавців України про притягнення приватного виконавця до дисциплінарної відповідальності; 2) у разі надходження скарг на діяльність приватних виконавців направляє їх на перевірку Міністерству юстиції України чи Раді приватних виконавців України; 3) приймає рішення на підставі подання Міністерства юстиції України чи Ради приватних виконавців України про застосування до приватного виконавця дисциплінарного стягнення.
56. З огляду на доводи та вимоги позовної заяви ОСОБА_1 , предметом судового захисту у цій справі фактично є право особи на здійснення діяльності приватного виконавця. 
57. За висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.07.2021 у справі № 160/10658/20, від 14.12.2022 у справі № 200/11957/20, праву на позов повинно відповідати певне конкретне порушене право чи охоронюваний законом інтерес. 
58. Цьому слугує оцінка тому, чи оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність вчинені стосовно позивача породжують правові наслідки для нього, чи впливають вони на його права, свободи та законні інтереси, а також чи є такі рішення, дії чи бездіяльність самостійним предметом судового контролю. Адже адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.
59. Оскільки спір у цій справі стосується правомірності рішення суб`єкта, який у межах делегованих законом повноважень бере участь у реалізації дисциплінарної процедури щодо приватного виконавця, тому цей спір має публічно-правовий характер та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. 
60. Аналогічний правовий висновок був викладений у постанові Верховного Суду від 10 червня 2026 року у справі №200/8285/24, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від нього.
61. Ураховуючи наведене, висновки судів попередніх інстанцій про те, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, є передчасними та ґрунтуються на неправильному визначенні характеру спірних правовідносин. 
62. Таким чином, Верховний Суд дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували норми матеріального права та порушили норми процесуального права, внаслідок чого дійшли передчасного висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі. 
63. Відповідно до частини першої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
64.  Зважаючи на приписи статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України, касаційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувані судові рішення - скасуванню із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
65. У зв`язку із ухваленням Вищою радою правосуддя рішення № 960/0/15-26 від 21.05.2026, яким, зокрема, із 01.06.2026 змінено територіальну підсудність Донецького окружного адміністративного суду, шляхом її передачі до Харківського окружного адміністративного суду, справа підлягає направленню для продовження розгляду до Харківського окружного адміністративного суду.
66. Щодо клопотань позивачки від 19 червня 2026 року та 20 червня 2026 року про постановлення окремої ухвали, Верховний Суд зазначає таке.
67. Відповідно до частини першої статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
68. Частиною четвертою статті 249 КАС України визначено, що в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення.
69. Верховний Суд зазначає, що стаття 249 КАС України дає можливість суду відреагувати на порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли.
70. Окрема ухвала є формою реагування суду на порушення норм права, причини та умови, що спричинили (зумовили) ці порушення, з метою їх усунення та запобігання таким порушенням у майбутньому.
71. Підставою для винесення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Тож, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Юридична кваліфікація правопорушення судом не здійснюється. Водночас суд може в окремій ухвалі зазначити, елементи якого складу правопорушення слід перевірити. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для винесення окремої ухвали немає.
72. Тобто адміністративний суд наділений диспозитивним правом постановити окрему ухвалу про вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.
73. Виходячи з меж касаційного перегляду цієї справи, визначених статтею 341 КАС України, та наслідків її розгляду, Верховний Суд не встановив правових підстав для постановлення окремої ухвали.
74. Стосовно клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду необхідно зазначити, що підстави та порядок передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду встановлені статтями 346, 347 КАС України.
75. Згідно з частинами третьою-п`ятою статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об`єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об`єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Великої Палати. Суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
76. Відповідно до частини шостої статті 346 КАС України справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об`єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
77. Отже, КАС України чітко визначає випадки, у яких перегляд судових рішень здійснює саме Велика Палата Верховного Суду, а також підстави такого перегляду.
78.  Водночас клопотання скаржника не містить належного обґрунтування та підстав для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання ОСОБА_1 про передачу справи №200/7238/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду
П О С Т А Н О В И В :
1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи №200/7238/24 на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.
2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
3. Постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 20 лютого 2025 року та змінену нею ухвалу Донецького окружного адміністративного суду від 03 грудня 2024 року скасувати, справу №200/7238/24 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції - Харківського окружного адміністративного суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий: О. В. Кашпур 
Судді: 
В.М. Соколов

С.А. Уханенко