ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2026 р. справа № 300/7425/25
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (далі – позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення податкового боргу, який виник внаслідок несплати узгоджених податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, земельного податку з фізичних осіб та орендної плати з фізичних осіб на загальну суму 146 911,85 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку з несплатою вищенаведених податкових зобов`язань. Оскільки заборгованість станом на день розгляду справи не погашена, на думку позивача, її слід стягнути в судовому порядку.
Згідно відповіді №1909058 від 20.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру підтверджено адресу реєстрації відповідача, вказану позивачем у позові, а саме: АДРЕСА_1 (а.с. 35-36).
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 20.10.2025 надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, яка вказана позивачем у позові та яка підтверджена відповіддю №1909058 від 20.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру.
Відповідач копію ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 отримав, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 89).
14.11.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_1 заперечив проти задоволення позову. Так, зауважив, що за адресою: АДРЕСА_2 , куди направлялась податкова вимога форми «Ф» від 07.02.2019 №1710-50 та податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник борг, відповідач ніколи не проживав та висновок про це вже зроблено в межах адміністративної справи №300/7664/21. Звернуто увагу, що ГУ ДПС в Івано-Франківській області відомо про місце проживання ОСОБА_1 , враховуючи надсилання позовної заяви за правильним місцем проживання, а тому податкові повідомлення-рішення за 2023-2024 роки надсилались позивачем в порушення чинного законодавства і продовжують надсилатись на адресу, де позивач не проживав і не реєстрував своє місце проживання, а також при реєстрації як підприємця також була вказана інша адреса. Окрім цього, відповідачем вказано у відзиві про безпідставність тверджень податкового органу про відсутність сплати податку на нерухоме майно, оскільки це не відповідає дійсності, адже позивачем проводились оплати згідно вказаних повідомлень-рішень, на підтвердження чого долучено платіжні квитанції з банку. З урахуванням вказаного, відповідач просить відмовити у задоволенні позову (а.с. 71-73).
Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався.
На виконання вимог підпункту 2.3.44 пункту 2.3 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 №39 згідно Протоколу від 06.04.2026 проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу справи головуючим суддею по даній справі призначено Кафарського В.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 09.04.2026 прийнято до провадження адміністративну справу №300/7425/25 та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні).
Суд, розглянувши справу за правилами спрощеного позовного провадження, дослідивши в сукупності письмові докази, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, а відповідач заперечує проти їх задоволення, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС в Івано-Франківській області як платник податків, що покладає на нього обов`язок сплачувати у встановленому порядку і розмірі передбачені законодавством податки та збори.
Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки про борг від 18.09.2025 за відповідачем рахується податкова заборгованість перед бюджетом, яка виникла у зв`язку з несплатою податкових зобов`язань із:
податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості в сумі 48 830,18 грн, з них 42 307,19 грн – податкові зобов`язання та 6 522,88 грн – пеня;
земельного податку з фізичних осіб в сумі 9 207,19 грн;
орендної плати з фізичних осіб в сумі 88 874,48 грн, з них 75 003,12 грн – податкові зобов`язання та 13 871,36 грн – пеня (а.с. 14).
Податкові зобов`язання у встановлений законом строк відповідач не сплатив, у результаті чого виникла податкова заборгованість на згадану суму.
У зв`язку із добровільною несплатою податкових зобов`язань відповідачем, реалізуючи свої повноваження, позивач звернувся з цим позовом до суду з метою стягнення податкового боргу.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи суд керується положеннями Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також застосовує норми Податкового кодексу України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин.
Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (надалі – ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Пунктом 16.1 статті 16, пунктом 36.1 статті 36, пунктом 38.1 статті 38 Податкового кодексу України, передбачено, що платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи. Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.
Згідно із пунктом 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно з пп. «е» п.176.1 ст.176 ПК України платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих органом державної податкової служби, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.
Аналіз зазначених норм закону свідчить, що у платника податку виникає безумовний обов`язок зі сплати грошового зобов`язання після його узгодження. Несплачена сума грошового зобов`язання у встановлений законом строк є податковим боргом.
Стаття 8 ПК України визначає види податків та зборів. В Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори (пункт 8.1).
До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених цим Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад (пункт 8.3).
Відповідно до підпункту 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 ПК України до місцевих податків належить податок на майно.
Статтею 36 ПК України визначено суть податкового обов`язку, згідно з положеннями якої податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи (пункт 36.1). Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором (пункт 36.2). Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом (пункт 36.3).
Згідно пункту 265.1 статті 265 ПК України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.
Обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості, виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.
Суд зауважує, що вимогами заявленого позову є стягнення податкового боргу, отже, предметом доказування у цій справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених Податковим кодексом України, тощо.
Отже, з урахуванням викладених законодавчих приписів, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання, визначена контролюючим органом у податкових повідомленнях-рішеннях, статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 травня 2020 року у справі № 809/12/17.
В обґрунтування заперечень на позов відповідач зазначив, що податкові повідомлення-рішення, на підставі яких виник заявлений позивачем до стягнення борг та податкова вимога форми «Ф» №1710-50 від 07.02.2019 йому не вручалися і не надсилалися. Заперечує отримання цих документів за адресою: АДРЕСА_2 , куди ГУ ДПС в Івано-Франківській області направляло податкову вимогу №1710-50 від 07.02.2019 та податкові повідомлення-рішення, оскільки за цією адресою ніколи не проживав і не був зареєстрований. Крім того, у період реєстрації відповідача як фізичної особи-підприємця, також був зареєстрований за іншою адресою.
Отже, досліджуючи питання про те, чи податковий борг, який просить стягнути позивач, є узгодженим, суд зазначає таке.
Пунктом 58.1. статті 58 Податкового кодексу встановлено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено передбачені цим пунктом факти.
Відповідно до пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.
Пунктом 42.1. стаття 42 Податкового кодексу України визначено, що податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.
Відповідно до п. 42.2 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата (п. 42.3 ст. 42 ПК України).
Відповідно до пункту 42.5. статті 42 Податкового кодексу у разі, якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
У разі, якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Згідно пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу у разі, коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Наказом Міністерства доходів і зборів №610 від 30.06.2017 затверджено Порядок направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Порядок №610), який визначає механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог контролюючими органами.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ Порядку №610 податкова вимога платнику податків, у якого виник податковий борг, формується контролюючим органом, на який згідно з Кодексом покладається виконання такої функції.
Розділ IV Порядку №610 регулює надсилання (вручення) контролюючими органами податкових вимог платникам податків.
Так, відповідно до п. 7 Розділу IV Порядку №610, податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Податкова вимога вважається надісланою (врученою) фізичній особі, якщо її вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному абзацом третім пункту 6 цього розділу.
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Як встановлено з матеріалів справи, позивач надсилав відповідачу податкову вимогу форми «Ф» №1710-50 від 07.02.2019 та податкові повідомлення-рішення №0457914-2409-0905-UA26060070000011203 від 25.05 2023, №0457913-2409-0905-UA26060070000011203 від 25.05 2023, №0457915-2409-0905-UA26060130000047466 від 25.05.2023, №0938615-2409-0905-UA26060070000011203 від 21.06.2024, №0938614-2409-0905-UA26060070000011203 від 21.06.2024, №2011231-2409-0905 від 27.04.2023, №2011233-2409-0905 від 27.04.2023, №2322701-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2023, №2322704-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2023, №276192-2409-0905 від 04.08.2022, №276193-2409-0905 від 04.08.2022, №2011068-2409-0905 від 27.04.2023, №2011066-2409-0905 від 27.04.2023, №2360599-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2024, №2360597-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2024, №2321386-2409-0905-UA26060130000047466 від 2.04.2024, №2321385-2409-0905-UA26060130000047466 від 30.04.2024 на адресу: АДРЕСА_2 , яку ГУ ДПС в Івано-Франківській області вважало податковою адресою ОСОБА_1 (а.с. 6-13, 15, 18-25).
При цьому, суд звертає увагу, що наявна в матеріалах справи відповідь підрозділу ДПС від 18.09.2025 №613/09-19-12-02-09 на службову записку від 11.09.2025 про відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків (а.с. 61) не підтверджує податкову адресу відповідача, оскільки таку інформацію надано неуповноваженим органом. Так, у такій відповіді підрозділу лише вказано, що відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків місце проживання ОСОБА_1 : 
з 14.02.2003 по 29.06.2024: АДРЕСА_2 ;
з 29.06.2024 по 02.07.2025: Івано-Франківська обл., Калуський район, Долинська ТГ, місто Долина, проспект Незалежності, 19/64;
з 02.07.2025: Івано-Франківська обл., Калуський район, Вигодська ТГ, село Вигода, вул. Верховинця, 46.
Однак, доказів того, що така адреса була місцезнаходженням або податковою адресою ОСОБА_1 станом на час направлення йому податкової вимоги форми «Ф» №1710-50 від 07.02.2019 та податкових повідомлень-рішень №0457914-2409-0905-UA26060070000011203 від 25.05 2023, №0457913-2409-0905-UA26060070000011203 від 25.05 2023, №0457915-2409-0905-UA26060130000047466 від 25.05.2023, №0938615-2409-0905-UA26060070000011203 від 21.06.2024, №0938614-2409-0905-UA26060070000011203 від 21.06.2024, №2011231-2409-0905 від 27.04.2023, №2011233-2409-0905 від 27.04.2023, №2322701-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2023, №2322704-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2023, №276192-2409-0905 від 04.08.2022, №276193-2409-0905 від 04.08.2022, №2011068-2409-0905 від 27.04.2023, №2011066-2409-0905 від 27.04.2023, №2360599-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2024, №2360597-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2024, №2321386-2409-0905-UA26060130000047466 від 2.04.2024, №2321385-2409-0905-UA26060130000047466 від 30.04.2024 ГУ ДПС в Івано-Франківській не надано.
Більше того, суд констатує, що інформація у відповіді підрозділу ДПС від 18.09.2025 №613/09-19-12-02-09 прямо суперечить наявній у суду інформації, адже, як уже вище зазначено, згідно відповіді №1909058 від 20.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру підтверджується, що адреса реєстрації відповідача з 12.02.2020 є: АДРЕСА_1 (а.с. 35-36).
Натомість, у відповіді підрозділу ДПС від 18.09.2025 №613/09-19-12-02-09 наявна інформація про зовсім інші адреси у період, в тому числі, починаючи з 12.02.2020.
Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі №826/14361/16 зазначив, що для встановлення факту направлення (вручення) фізичній особі податкового повідомлення-рішення поштою у встановленому законодавством порядку, дослідженню підлягають:
- відповідність адреси одержувача у поштовому відправленні місцю проживання або останньому відомому місцезнаходженню фізичної особи;
- повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, в якому зазначено дату вручення або причини невручення;
- відповідність дати відправлення на корінці податкового повідомлення-рішення даті, зазначеній у повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення тощо.
З огляду на викладене, суд зазначає, що з матеріалів справи, а саме копії поштових повідомлень про вручення поштових відправлень та списку згрупованих поштових відправлень, які додані ГУ ДПС в Івано-Франківській області до позовної заяви, неможливо встановити факту вручення ОСОБА_1 податкової вимоги форми «Ф» №1710-50 від 07.02.2019 та згаданих вище податкових повідомлень-рішень. 
Більше того, суд бере до уваги, що факт невручення відповідачу податкової вимоги форми «Ф» №1710-50 від 07.02.2019 вже досліджувався в межах справи №300/7664/21, у якій Восьмим апеляційним адміністративним судом у постанові від 20.03.2023 встановлено, що «…з копій поштових повідомлень про вручення поштових відправлень, які додані ГУ ДПС в Івано-Франківській області до позовної заяви, неможливо встановити факту вручення ОСОБА_1 податкової вимоги форми «Ф» №1710-50 від 07.02.2019 та податкових повідомлень-рішень, оскільки в них відсутній підпис одержувача, який слугує основною умовою підтвердження належного вручення документів засобами поштового зв`язку, дата вручення, як відсутня і дата відправлення на корінці кожного податкового повідомлення-рішення (а.с.а.с.12- 15, 29, 31), яке, на ствердження податкового органу, направлялось відповідачу ОСОБА_1 ».
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вказане, суд констатує, що усі вищезгадані податкові повідомлення-рішення, які направлялись протягом 2023-2024 років за адресою: Івано-Франківська обл., Калуський район, Долинська ТГ, місто Долина, проспект Незалежності, 19/53, а також і податкова вимога форми «Ф» №1710-50 від 07.02.2019, яка направлялась на цю ж адресу, не можуть вважатись врученими належним чином. Відтак, такі не є узгодженими та не можуть вважатись боргом відповідача.
Окремо суд звертає увагу, що доданими до відзиву доказами, а саме платіжними інструкціями підтверджується факт сплати позивачем податкових зобов`язань, в тому числі, які нараховані згідно досліджених податкових повідомлень-рішень, а саме: 
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0457913-2409-0905-UA26060070000011203 від 25.05 2023 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.3310212248.1 від 17.11.2023 (а.с. 74);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0457915-2409-0905-UA26060130000047466 від 25.05.2023 – оплату здійснено згідно платіжних інструкцій №0.0.3808339453.1 від 09.08.2024, №0.0.3310224473.1 від 17.11.2023, №0.0.3434740634.1 від 24.01.2024 (а.с. 75-77);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №0938625-2409-0905-UA26060070000011203 від 21.06.2024 – оплату здійснено згідно платіжної інструкцій №0.0.4237749514.1 від 10.03.2025 (а.с. 78);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №276192-2409-0905 від 04.08.2022 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.3793464130.1 від 30.07.2024 (а.с. 79);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №276193-2409-0905 від 04.08.2022 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.3165557835.1 від 24.08.2023 (а.с. 80);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №2011068-2409-0905 від 27.04.2023 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.03791101932.1 від 29.07.2024 (а.с. 81);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №2011066-2409-0905 від 27.04.2023 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.3434754473.1 від 24.01.2024 (а.с. 82);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №2360599-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2024 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.3792962791.1 від 30.07.2024 (а.с. 83);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №2360597-2409-0905-UA26060070000011203 від 30.04.2024 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.3825372037.1 від 16.08.2024 (а.с. 84);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №2321386-2409-0905-UA26060130000047466 від 30.04.2024 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.4216725368.1 від 26.02.2025 (а.с. 85);
- згідно податкового повідомлення-рішення форми «Ф» №2321385-2409-0905-UA26060130000047466 від 30.04.2024 – оплату здійснено згідно платіжної інструкції №0.0.3891567255.1 від 18.09.2024 (а.с. 86)
Таким чином, встановлені судом фактичні обставини дають підстави стверджувати про недотримання Головним управлінням Державної податкової служби в Івано-Франківській області встановленого законом обов`язку по надісланню податкової вимоги, податкових повідомлень-рішень. Відтак, податковий борг є неузгодженим.
Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
У своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.
Разом з цим, згідно з пунктом 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За змістом частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та наявних доказів, суд дійшов висновку, що у спірному випадку позивачем порушено процедуру стягнення податкового боргу, у зв`язку із чим позовні вимоги не підлягають до задоволення.
Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, питання про розподіл судових витрат відповідно до статті 139 КАС України судом не вирішується.
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, 

ВИРІШИВ:
У задоволенні позову Головного управління ДПС в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ 43968084, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості – відмовити. 
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.
Головному управлінню ДПС в Івано-Франківській області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».
Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя  /підпис/  Кафарський В.В.