Єдиний унікальний № 371/1954/25
Номер провадження № 1-кп/371/177/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2026 р.        м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 із застосуванням підсистеми відеоконференцзв`язку (дистанційно)
захисника ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Миронівка кримінальне провадження № 12025111220000300 від 05.10.2025 за обвинуваченням 
ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богуслав Богуславського району Київської області, українець, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не працює, неодружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, з середньою освітою, не депутат, раніше засуджений:
- 05.04.2023 вироком Корсунь - Шевченківського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців; 
- 08.05.2026 вироком Корсунь Шевченківського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим 05.04.2023, згідно з вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільненим від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки 6 місяців, маючи не зняту та не погашену судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків не зробив та вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.
Так, згідно з постановою від 14.05.2024 Богуславського районного суду Київської області у справі ЄУН № 358/642/24 ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Вказана постанова набрала законної сили 27.05.2024 та відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України, з якою ОСОБА_5 ознайомлений 14.05.2024. 
Крім того, відповідно до постанови від 23.10.2024 Богуславського районного суду Київської області у справі ЄУН № 358/1591/24, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі дві тисячі чотириста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу. Вказана постанова набрала законної сили 05.11.2024 та відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою до виконання всіма юридичними і фізичними особами на всій території України, з якою ОСОБА_5 ознайомлений 15.11.2024.
Однак, ОСОБА_5 , діючи умисно, ігноруючи вимоги вказаних постанов Богуславського районного суду Київської області в частині позбавленням права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій і бажаючи діяти саме таким чином, у порушення вимог п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі – Правил дорожнього руху України), згідно з яким водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, 04.10.2025, о 23 годині 30 хвилин, керував автомобілем марки «ВАЗ», моделі «21013», д.н.з. « НОМЕР_1 », по вул. Соборності, 131, м. Миронівка Обухівського району Київської області.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», згідно з яким поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, ОСОБА_5 був зупинений працівниками СРПП ВП № 2 Обухівського РУП ГУНП в Київській області. 
Діючи на підставі вимог п.п. «а» п. 2.4 Правил дорожнього руху України, за яким на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи зазначені в пункті 2.1, працівниками поліції було встановлено, що ОСОБА_5 , відповідно до постанов Богуславського районного суду Київської області від 14.05.2024 та 23.10.2024 був визнаний винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та позбавлений права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років.
Тобто, ОСОБА_5 умисно не виконав постанови Богуславського районного суду Київської області від 14.05.2024 та 23.10.2024, що набрали законної сили у частині встановлених йому обмежень у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком 5 (п`ять) років.
Таким чином, ОСОБА_5 умисно не виконав постанови суду, що набрали законної сили., тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.
2.1. Показання обвинуваченого ОСОБА_5 .
У судовому засіданні обвинувачений свою винуватість у вчиненні інкримінованого правопорушення визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб його вчинення, викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у скоєному, просив суворо не карати та залишити покарання у тому виді, яке йому уже раніше призначене. Судом також установлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.
2.2. Письмові докази.
Стороною обвинувачення надано суду:
витяг з ЄРДР від 05.10.2025;
постанову про призначення групи слідчих від 05.10.2025;
постанову про призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 06.10.2025;
рапорт старшого інспектора чергового відділу поліції №2 Обухівського РУП ГУНП у Київській області від 05.10.2025;
протокол огляду місця події від 05.10.2025 з ілюстративними таблицями до протоколу та копією свідоцтва пор реєстрацію транспортного засобу;
протокол тимчасового доступу до речей і документів від 22.10.2025;
опис речей та документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 22.10.2025;
протокол огляду відеозапису з цифрової нагрудної камери з порядковим номером «859545» від 22.10.2025;
оптичний диск до протоколу огляду від 14.10.2025;
копії журналу, які підтверджують перебування працівників поліції ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на добовому в складі ГРПП ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області 04.10.2025;
запит ВП №2 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області від 28.10.2025 № 245378-2025 до Богуславського районного суду Київської області про надання інформації та відповідь Богуславського районного суду Київської області від 29.10.2025 № 01-24/33/2025 з копіями постанови суду від 06.11.2023 у справі № 358/1668/23, від 14.05.2024 у справі № 358/642/24, від 23.10.2024 у справі № 358/1591/24, від 17.10.2025 у справі № 358/1676/25 про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 126 КУпАП, а також копія постанови серії ЕНА № 5867507 про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
документи, які характеризують обвинуваченого: 
копію паспорта громадянина серії НОМЕР_2 ; 
вимогу від 08.10.2025 УІП та координації поліції «102» ГУ НП в Київській області із довідкою про наявність у ОСОБА_5 судимості, зокрема, щодо засудження вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.04.2023 за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
копію вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 05.04.2023 відносно ОСОБА_5 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі;
копію вироку Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.05.2026 відносно ОСОБА_5 , яким останнього засуджено за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
довідку № 241 від 13.10.2025 Богуславської поліклінічної лікарні, згідно з якою ОСОБА_5 перебуває на обліку лікаря – нарколога;
довідку № 273 від 13.10.2025 Богуславської поліклінічної лікарні, згідно з якою ОСОБА_5 не перебуває на обліку лікаря – психіатра;
відповідь четвертого відділу Обухівського РТЦК від 13.10.2025 №4/2884, відповідно до якої ОСОБА_5 не перебуває на обліку у жодному РТЦК та СП;
характеристику виконавчого комітету Стеблівської селищної ради Звенигородського району Черкаської області від 31.10.2025 № 03-11/29, згідно з якою ОСОБА_5 тимчасово проживає по АДРЕСА_3 без оформлення документів, проживає без реєстрації, не працює;
характеристику виконавчого комітету Богуславської міської ради від 27.10.2025 № 3211/109/1604/02-25, згідно з якою у період з 2024 року по 2025 рік скарг стосовно ОСОБА_5 на поведінку у побуті не надходило;
інформацію виконавчого комітету Богуславської міської ради від 27.10.2025 № 3211/109/1604/02-25 про те, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 та не є депутатом;
довідку Обухівського районного сектору №1 Філії Державної установи «Центр пробації» про те, що ОСОБА_5 на обліку не перебуває.
2.3. Висновки щодо доведеності винуватості.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Заслухавши у судовому засіданні показання обвинуваченого ОСОБА_5 , дослідивши надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, надані докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.
Під час судового розгляду встановлено, що надані докази є достовірними та достатніми, оскільки не суперечать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. ст. 382 КК України.
Таким чином, суд поза розумним сумнівом установив, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 382 КК України.
3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити зокрема й питання про те, чи наявні обставини, які обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.
Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 відповідно до приписів ст. 66 КК України суд уважає його щире каяття. 
Відповідно до обвинувального акта стороною обвинувачення наведено обставини, які обтяжують покарання (ст. 67 КК України), зокрема, вчинення кримінального правопорушення в умовах воєнного стану та рецидив злочину.
Перелік обставин, які обтяжують покарання, визначено у ст. 67 КПК України. Цей перелік є вичерпним. При цьому розширювальне тлумачення змісту окремих обставин, які обтяжують покарання, також не допускається, оскільки це призводитиме до погіршення становища обвинуваченого з підстав, не встановлених законом.
Однак, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в обвинувальному акті, ОСОБА_5 інкриміновано обтяжуючу покарання обставину, яка зазначена як "вчинення злочину в умовах воєнного стану" (т. 1 а. п. 14, 139).
При цьому згідно з п. 11 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення злочину з використанням умов воєнного або надзвичайного стану, інших надзвичайних подій.
Поняття вчинення злочину в умовах воєнного стану та поняття вчинення злочину з використанням умов воєнного стану не є тотожними, адже ці поняття мають різний зміст. Тому судом не враховується зазначена обставина, як обтяжуюча покарання. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду (зокрема, у справах № 163/790/24 та № 346/1286/23).
Обставиною, що обтяжує покарання та яка передбачена п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.
Статтею 34 КК України визначено, що рецидивом злочинів визнається вчинення нового умисного злочину особою, яка має судимість за умисний злочин (загальний рецидив).
Тобто, такий рецидив охоплює різнорідні злочини і не впливає на кваліфікацію злочину, а береться до уваги судом як обставина, що обтяжує покарання відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України.
З огляду на те, що ОСОБА_5 є особою, яка має незняту й непогашену в установленому законом порядку судимість за умисні злочини, які не утворюють ознаки «повторність злочинів» зі злочином у даній справі, суд визнає рецидив злочинів обставиною, що обтяжує покарання.

4. Мотиви призначення покарання.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу винного, характеристики останнього, наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття у вчиненому; наявність обставини, що обтяжує покарання, те, що обвинувачений раніше судимий, а також ураховує, що обвинувачений на час постановлення цього вироку відбуває покарання за іншим вироком.
Відповідно до ст. 33 КК України сукупністю кримінальних правопорушень визнається вчинення особою двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених різними статтями або різними частинами однієї статті Особливої частини цього кодексу, за кожен з яких її не було засуджено.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 засуджений вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.05.2026 за ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі. 
З матеріалів провадження, яке розглядається в межах цієї судової справи, вбачається, що ОСОБА_5 інкриміновано злочин за ч. 1 ст. 382 КК, який виявлено 04.10.2025. Тобто, це правопорушення вчинено до ухвалення попереднього вироку від 08.05.2026.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку у справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Отже, суд має призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 382 КК України (кримінальне провадження № 12025111220000300) та за правопорушення, за наслідками якого ухвалено вирок від 08.05.2026 у справі № 699/461/23 Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області.
За частиною 1 ст. 382 КК України у межах кримінального провадження № 12025111220000300 суд визначає покарання у виді двох років позбавлення волі.
Як було вказано, вироком Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області від 08.05.2026 було призначено покарання у виді п`яти років і шести місяців позбавлення волі.
Отже, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання, суд призначає остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 роки 9 (дев`ять) місяців. 
У цей строк суд зараховує частково відбуте покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.05.2026 по день набрання цим вироком законної сили
На думку суду саме такий захід впливу щодо засудженого є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Потерпілі у цьому кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлено.
Обвинувачений ОСОБА_5 утримується у Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», як засуджений за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.05.2026, тому запобіжний захід у цій справ суд уважає за необхідне не застосовувати, оскільки обвинувачений уже ізольований від суспільства за попереднім рішенням суду. 
Процесуальні витрати в межах цього кримінального провадження відсутні.
Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Ураховуючи викладене, керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України.
ОСОБА_5 призначити покарання за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання даного покарання та покарання, призначеного вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.05.2026, призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 5 (п`ять) років 9 (дев`ять) місяців.
Строк покарання обчислювати з моменту набрання вироком законної сили.
На підставі ч.4 ст.70, ст. 72 зарахувати частково відбуте покарання за вироком Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08.05.2026 по день набрання цим вироком законної сили.
Запобіжний захід не застосовувати.
Речові докази: оптичний диск до протоколу огляду від 14.10.2026 залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу його зберігання.
На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя          ОСОБА_9