ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

вул. Коцюбинського, 2А, м. Ужгород, 88605, e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua, вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 р. м. Ужгород Справа № 907/276/26 

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,
за участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.

За позовом Фізичної особи-підприємця Янісів Ірини Іванівни, м. Трускавець Дрогобицького району Львівської області,
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Палет Фекторі», с. Ратівці Ужгородського району Закарпатської області
про стягнення 107 326,75 грн заборгованості, з яких 83 635,99 грн сума основного боргу, 18 232,65 грн інфляційних втрат та 5458 грн сума трьох процентів річних,

Представники:
Позивача - без виклику
Відповідача - без виклику

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Фізична особа-підприємець Янісів Ірина Іванівна звернулася з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Палет Фекторі» про стягнення 107 326,75 грн заборгованості, з яких 83 635,99 грн сума основного боргу, 18 232,65 грн інфляційних втрат та 5458 грн сума трьох процентів річних.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Худенка А.А., про що вказано у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 16.03.2026 відкрито провадження у справі №907.276.26 в порядку спрощеного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачу, а доказів надіслання - суду, протягом 15-ти днів із дня одержання даної ухвали. Встановлено позивачу строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів із дня одержання копії відзиву.
Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
За змістом приписів ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
За приписами частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи (виклику), є дата складення повного судового рішення. 

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач у поданій позовній заяві зазначає, що 24.07.2023 між нею та ТОВ «Палет Фекторі» було укладено договір поставки №ПФ_ЯНІ01, відповідно до умов якого позивач зобов`язалася поставити відповідачу дерев`яні піддони, а відповідач - прийняти товар та оплатити його вартість у строк, визначений договором.
На виконання умов договору позивач у період з 05.09.2023 по 16.10.2023 поставила відповідачу товар на загальну суму 473 635,99 грн, що підтверджується видатковими накладними №РН-0000014 від 05.09.2023, №РН-0000015 від 25.09.2023 та №РН-0000021 від 16.10.2023.
Позивач вказує, що відповідач свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати поставленого товару належним чином не виконав, у зв`язку з чим у останнього утворилася заборгованість. При цьому 10.01.2024 сторонами підписано акт звірки взаємних розрахунків №20, яким відповідач визнав наявність заборгованості перед позивачем у сумі 83 635,99 грн
Позивач також зазначає, що останній платіж відповідачем було здійснено 05.01.2024 у розмірі 30 000,00 грн, однак залишок заборгованості станом на дату звернення до суду не погашений.
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивач просить суд стягнути з відповідача 107 326,75 грн, з яких: 83 635,99 грн - основний борг, 18 232,65 грн - інфляційні втрати та 5 458,11 грн - три проценти річних, а також судовий збір.
Крім того, позивач зазначає, що до звернення до суду направляла відповідачу претензію з вимогою про погашення заборгованості, однак така залишилася без задоволення.

Позиція відповідача

Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив. Із заявами, клопотаннями до суду не звертався. 
Надіслана на офіційну юридичну адресу відповідача, зазначену у витязі з ЄДРЮОФОПтаГФ, поштова кореспонденція (ухвала суду від 16.03.2026 про відкриття провадження у справі №907.276.26) вручена відповідачу 20.03.2026.
Враховуючи, що про розгляд справи відповідач був повідомлений своєчасно та належним чином, суд дійшов висновку, що відповідач мав час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, а також докази, які мають значення для розгляду справи по суті.
Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

24 липня 2023 року між Фізичною особою-підприємцем Янісів Іриною Іванівною (по договору Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Палет Фекторі» (по договору Покупець) був укладений Договір поставки №ПФ_ЯНІ01 (надалі по тексту Договір).
Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору предметом договору є піддони дерев`яні (надалі - Товар). Постачальник зобов`язувався передати Товар у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити Товар, що є предметом договору, за цінами зазначеними у рахунках та видаткових накладних, що надаються Постачальником Покупцю і є невід`ємною частиною даного договору.
Поставка Товару здійснюється на замовлення Покупця в межах строку дії Договору (п. 5.1. Договору).
Згідно з п. 7.2 Договору оплата Товару здійснюється у безготівковій формі на розрахунковий рахунок Постачальника протягом 14 календарних днів з дня поставки Товару на склад Покупця.
За період з 05.09.2023 року по 16.10.2023 року Позивач поставила Відповідачу Товар на загальну суму 473 635,99 грн. Поставка Товару підтверджується видатковими накладними:
- видаткова накладна №РН-0000014 від 05.09.2023 на суму 152 250 грн, 
- видаткова накладна №РН-0000015 від 25.09.2023 на суму 151 936,24 грн, 
- видаткова накладна №РН-0000021 від 16.10.2023 на суму 169 449,75 грн 
Між тим, як вбачається з долученого до матеріалів позовної заяви підписаного між сторонами Акту звірки взаємних розрахунків №20 від 10.01.2024, відповідач зобов`язання по сплаті за поставлений товар виконав частково, а саме на суму 390 000 грн.
Відтак, сума боргу відповідача перед позивачем згідно підписаного та скріпленого печатками сторін Акту звірки взаємних розрахунків №20 від 10.01.2024 становила 83 635,99 грн. 
Як стверджує позивач та не спростовує відповідач, останнім не сплачено кошти за поставлений товар.
Враховуючи дану обставину, позивач звертався до відповідача з Претензією претензію №01 від 04.02.2026 року з вимогою погасити заборгованість. Означена претензія залишена відповідачем без відповіді та реагування, що стало підставою для звернення позивача з позовом до суду.
Таким чином, на дату звернення позивача до суду, у відповідача рахується борг перед позивачем за поставлений товар у розмірі 83 635,99 грн.
Крім цього позивач просить стягнути з відповідача 18 232,65 грн інфляційних втрат та 5458 грн суму трьох процентів річних.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
За приписами статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Згідно із статтею 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст. 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).
Матеріалами справи підтверджується, що позивач на виконання умов Договору поставив відповідачу товар на загальну суму 473 635,99 грн, що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними: №РН-0000014 від 05.09.2023 на суму 152 250 грн; №РН-0000015 від 25.09.2023 на суму 151 936,24 грн; №РН-0000021 від 16.10.2023 на суму 169 449,75 грн.
Відповідачем, сума боргу за означеними видатковими накладними сплачена частково, а саме на суму 390 000 грн. Докази оплати заборгованості на залишок боргу, а саме на суму 83 635,99 грн у матеріалах справи відсутні.
У силу вимог ч. 1, 6, 7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються зі ст. 525, 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом із фактичних обставин справи встановлено порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо оплати товару, відтак вимога позивача про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 83 635,99 грн підлягає до задоволення.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних та інфляційних втрат.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Статтею 625 Цивільного кодексу України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. 
Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах №703.2718.16-ц та №646.14523.15-ц, від 13.11.2019 у справі №922.3095.18, від 18.03.2020 у справі №902.417.18, від 09.02.2021 у справі №520.17342.18.
Провівши розрахунок заявлених до стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних в межах заявлених боргових періодів, суд виходив з наступного.

Розрахунок інфляційних втрат здійснюється за формулою:
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Останній період
IIc (100,40 : 100) (100,30 : 100) (100,50 : 100) (100,20 : 100) (100,60 : 100) (102,20 : 100) (100,00 : 100) (100,60 : 100) (101,50 : 100) (101,80 : 100) (101,90 : 100) (101,40 : 100) (101,20 : 100) (100,80 : 100) (101,50 : 100) (100,70 : 100) (101,30 : 100) (100,80 : 100) (99,80 : 100) (99,80 : 100) (100,30 : 100) (100,90 : 100) (100,40 : 100) (100,20 : 100) (100,70 : 100) = 1.21739599
Інфляційне збільшення:
83 635,99 x 1.21739599 - 83 635,99 = 18 182,13 грн.

Відтак підлягає до задоволення стягнення інфляційних втрат в розмірі 18 182,13 грн.
Розрахунок трьох процентів річних здійснюється за формулою:
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де
С - сума заборгованості,
Д - кількість днів прострочення.

за період прострочення грошового зобов`язання:
з 06.01.2024 до 31.12.2024 (361 день):
83 635,99 грн x 3% x 361 : 366 : 100 = 2474,80 грн.

з 01.01.2025 до 09.03.2026 (433)
83 635,99 грн x 3 % x 433 : 365 : 100 = 2976,52 грн.

Відтак підлягає до задоволення стягнення трьох процентів річних в розмірі 5451,33 грн.

За змістом ст. 13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції. Викладене вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.
Таким чином, при зверненні до суду з відповідними вимогами саме позивач має довести наявність відповідного права, за захистом якого він звернувся до суду, та, відповідно, порушення такого права відповідачем внаслідок невиконання свого зобов`язання
В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України). 
Відповідач доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надав. 
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України у розмірі 3328 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 - 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАЛЕТ ФЕКТОРІ», 89433, Закарпатська область, Ужгородський район, село Ратівці, вул. Арань Я., будинок 94, (код ЄДРПОУ:44821642) на користь Фізичної особи - підприємця Янісів Ірини Іванівни, АДРЕСА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) суму 107 269,45 грн (Сто сім тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 45 коп) заборгованості, з яких 83 635,99 грн (Вісімдесят три тисячі шістсот тридцять п`ять гривень 99 коп) сума основного боргу, 18 182,13 грн (Вісімнадцять тисяч сто вісімдесят дві гривні 13 коп) інфляційних втрат та 5451,33 грн (П`ять тисяч чотириста п`ятдесят одна гривня 33 коп) сума трьох процентів річних, а також понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 3328 грн.
3. В іншій частині позовних вимог відмовити.
4.На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (неявки) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.
4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі - http:..court.gov.ua.fair.sud5008. або http:..www.reyestr.court.gov.ua.

Повне судове рішення складено та підписано 19.05.2026

Суддя А.А. Худенко