Провадження №	3/447/399/26 	
Справа №	447/625/26 	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
05.05.2026 м. Миколаїв 

Суддя Миколаївського районного суду Львівської області Рябчун А. В., ознайомившись з матеріалами справ про адміністративні правопорушення, які надійшли від ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 за частиною 5 статті 126 КУпАП, частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), -

ВСТАНОВИЛА:

23 лютого 2026 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшли адміністративні справи за протоколами серії ЕПР1 № 591087 від 14 лютого 2026 року за частиною 5 статті 126 КУпАП, серії ЕПР1 № 591033 від 14 лютого 2026 року за частиною 3 статті 130 КУпАП щодо однієї і тієї ж самої особи ОСОБА_1 .
Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 24 лютого 2026 року вказані адміністративні справи об`єднані в одне провадження під спільним номером № 447/625/26 (провадження 3/447/399/26).
Так, згідно з протоколом серії ЕПР1 № 591033 про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2026 року вбачається, що 14 лютого 2026 року о 10:15 год., дорога М06 Київ-Чоп 592 км., ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens д/н НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, поведінка що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.5. ПДР.
Відповідно до протоколу серії ЕПР1 № 591087 про адміністративне правопорушення від 14 лютого 2026 року вбачається, що 14 лютого 2026 року о 10:15 год., дорога М06 Київ-Чоп 592 км., ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування, повторно протягом року, не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, а саме ніколи його не отримував, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
В судові засідання 17 березня 2026 року, 08 квітня 2026 року, 05 травня 2026 року ОСОБА_1 не з`явився, однак був належним чином повідомлений про час та дату розгляду справи.клопотань про відкладення розгляду справи не подав.
Розглянувши адміністративну справу суд дійшов наступного висновку.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідний орган чи посадова особа зобов`язані з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом статті 279 КУпАП ці обставини встановлюються в ході дослідження доказів під час розгляду справи.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, а також іншими документами.
Розглянувши справу на підставі досліджених доказів орган (посадова особа) відповідно до статті 283 КУпАП виносить постанову.
Відповідно до частини 1 статті 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог частини 3 статті 130 КУпАП дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені особою, яка двічі протягом року піддавалася адміністративному стягненню за керування транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника
Судом встановлено, що 14 лютого 2026 року о 10:15 год., дорога М06 Київ-Чоп 592 км., ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens д/н НОМЕР_2 в стані наркотичного сп`яніння, а саме: почервоніння очей, поведінка що не відповідає обстановці, порушення координації рухів. Від проходження медичного освідування на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився. Правопорушення вчинено повторно протягом року, чим порушив п.2.5. ПДР.
Зокрема, встановлено, що постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 07 липня 2025 року у справі №447/1844/25 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили.
Крім цього, постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 22 вересня 2025 року у справі №447/2866/25 ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 2 статті 130 КУпАП. Постанова суду набрала законної сили.
Відповідно до пункту 2.9 а ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проходження до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння є імперативною нормою, так як передбачає обов`язкове проходження огляду в незалежності від наявності особистих обставин у особи, щодо якої порушується таке питання. Склад правопорушення в діях водія є закінченим вже з моменту його відмови від проходження обстеження.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП, підтверджена матеріалами справи, дослідженими та проаналізованими в судовому засіданні, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 591033 від 14 лютого 2026 року; направленням КНП «Миколаївської МЛ» на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану наркотичного сп`яніння від 14 лютого 2026 року; довідкою ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області про повторність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності; оглянутим відеозаписом порушення та іншими матеріалами справи.
З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що діяння ОСОБА_1 відповідають кваліфікації за частиною 3 статті 130 КУпАП.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 591033 від 14 лютого 2026 року, такий оформлений відповідно до положень статті 256 КУпАП, оскільки його форма та зміст відповідає вимогам діючого законодавства, і він є складеним та підписаним уповноваженою на те особою та підтверджує подію і обставини правопорушення, дані якого узгоджуються з іншими доказами у справі, достовірність та допустимість яких не викликає сумнівів.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 130 КУпАП.
Судом встановлено, що 14 лютого 2026 року о 10:15 год., дорога М06 Київ-Чоп 592 км., ОСОБА_1 керував автомобілем Daewoo Sens д/н НОМЕР_2 , будучи позбавленим права керування, повторно протягом року, не пред`явив посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, а саме ніколи його не отримував, чим порушив п. 2.1.а ПДР.
До матеріалів справи долучено докази повторності вчиненого діяння.
Відповідно до пункту 2.1.а Правил дорожнього руху, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Даних щодо неправомірності дій поліцейських під час документування та оформлення адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 судом не встановлено.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі «ОГаллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що у справі зібрано достовірні, належні та допустимі докази, які вказують на доведеність вини особи, яка притягується до адміністративної відповідальності у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 130 КУпАП, частиною 5 статті 126 КУпАП..
Згідно положень статті 23 КУпАП адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Санкцією частини 3 статті 130 КУпАП передбачено покарання у виді накладення штрафу на водіїв у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк десять років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, і на інших осіб - накладення штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, або адміністративний арешт на строк п`ятнадцять діб з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.
Санкцією частини 5 статті 126 КУпАП передбачено покарання у вигляді накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого.
Відповідно до пункту 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» позбавлення права керувати транспортними засобами можна застосовувати як додаткове покарання незалежно від того, що особу вже було позбавлено такого права в адміністративному порядку.
Водночас суд не може застосувати до правопорушника додаткове покарання у вигляді конфіскації транспортного засобу, оскільки таке відповідно до частини 1 статті 29 КУпАП можливо застосувати лише щодо транспортного засобу, який є у приватній власності порушника, а відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 591033 від 14 лютого 2026 року транспортний засіб Daewoo Sens д/н НОМЕР_1 належить ОСОБА_2 .
Згідно з вимогами статті 33 КУпАП при накладенні на ОСОБА_1 стягнення суд враховує характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність та вважає, що для виправлення та перевиховання останнього доцільно застосувати стягнення у виді штрафу.
Статтею 36 КУпАП визначено, що при вчиненні однією особою двох або більше адміністративних правопорушень адміністративне стягнення накладається за кожне правопорушення окремо.
Якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Відповідно до статті 13 КУпАП до осіб віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років, які вчинили адміністративні правопорушення, застосовуються заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
У разі вчинення особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років адміністративних правопорушень, передбачених статтями 44, 51, 89, 121-127, 130, статтею 139, частиною третьою статті 154, частиною другою статті 156, статтями 173, 173-2, 173-4, 174, 183-1, 185, 190-195 цього Кодексу, вони підлягають адміністративній відповідальності на загальних підставах. З урахуванням характеру вчиненого правопорушення та особи правопорушника до зазначених осіб (за винятком осіб, які вчинили правопорушення, передбачені статтею 185) можуть бути застосовані заходи впливу, передбачені статтею 24-1 цього Кодексу.
Статтею 24-1 КУпАП визначено, що за вчинення адміністративних правопорушень до неповнолітніх у віці від шістнадцяти до вісімнадцяти років можуть бути застосовані такі заходи впливу: зобов`язання публічно або в іншій формі попросити вибачення у потерпілого; попередження; догана або сувора догана; передача неповнолітнього під нагляд батькам або особам, які їх замінюють, чи під нагляд педагогічному або трудовому колективу за їх згодою, а також окремим громадянам на їх прохання.
Встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент вчинення адміністративних правопорушень досяг 17-річного віку.
Оглянувши протоколи про адміністративне правопорушення, враховуючи особу правопорушника, який на момент притягнення до відповідальності є неповнолітнім, вважаю, що його вина доведена, дії за частиною 5 статті 126 КУпАП, частиною 3 статті 130 КУпАП кваліфіковані вірно, тому, враховуючи положення частини 2 статті 13 КУпАП, він підлягає адміністративній відповідальності на загальних підставах.
Згідно зі статтею 40-1 КУпАП, пункту 5 частину 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" у разі винесення суддею постанови про накладання на правопорушника адміністративного стягнення сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 13, 24-1, 126, 130, 283, 284 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 126 КУпАП, частиною 3 статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накласти на нього адміністративне стягнення:
- за частиною 3 статті 130 КУпАП - у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 /п`ятдесят одна тисяча/ гривень 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 /десять/ років;
- за частиною 5 статті 126 КУпАП- у виді штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становись 40 800 /сорок тисяч вісімсот гривень 00 копійок/ з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 /п`ять/ років.
Відповідно до статті 36 КУпАП призначити  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , остаточне стягнення, встановленого за більш серйозне правопорушення, у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становись 51 000 /п`ятдесят одну тисячу/ гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 /десять/ років.
Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України, за винятком штрафу, що стягується на місці вчинення правопорушення, якщо інше не встановлено законодавством України.
У разі несплати штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення документ, що підтверджує його сплату, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення цього штрафу.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується:
подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу;
витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
У разі добровільної сплати штрафу та судового збору, оригінали квитанцій необхідно надати в канцелярію суду.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Львівської області.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Суддя            Анна Рябчун