Справа №751/5462/25 
Провадження №2/751/1680/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 грудня 2025 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Яременко І. В. 
при секретарі Усік Ю.О., 
з участю: представника позивача - адвоката Ісакова Д.Г.,
представника відповідача - Захарова М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Чернігові в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів, в якому просить стягнути з відповідача на його користь грошові кошти у розмірі 44823 грн 30 коп та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.03.2017 між позивачем та АТ КБ «ПриватБанк» підписано анкету-заяву та укладено угоду №SAMDNWFC00033392442. На підставі вказаного договору ОСОБА_1 відкритий АТ КБ «ПриватБанк» картковий рахунок НОМЕР_1 та видано картку № НОМЕР_2 . 24.06.2022 о 11:44 позивачем на рахунок НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_2 було перераховано грошові кошти в сумі 22411 грн 65 коп. Однак, через некоректну роботу програмного забезпечення платіжного додатку АТ КБ «ПриватБанк» платіж сформовано тричі, тобто з рахунку позивача на користь ОСОБА_2 , крім належного платежу у розмірі 22411 грн 65 коп, також були списані надлишкові кошти у загальному розмірі 44823 грн 30 грн. Позивач звертався до служби техпідтримки банку, де йому було повідомлено, що надмірне списання коштів відбулося через некоректну роботу програмного забезпечення платіжного додатку АТ КБ «ПриватБанк», оскільки навіть інтервал переводу особистих коштів є нереальним для здійснення вказаних транзакцій, всі транзакції вчиненні 24.06.2022 о 11:44 з різницею декілька секунд, а тому позивачу було запропоновано звернутися із заявою до банку для повернення надлишково списаних коштів, що позивач і зробив. Згідно відповіді АТ КБ «Приватбанк» не заперечує той факт, що списання надлишкових грошових коштів відбулося без його розпорядження, однак вказують кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача мають бути повернуті тільки неналежним отримувачем.
В подальшому, 29.06.2025 ОСОБА_1 повторно було направлено лист до АТ КБ «Приватбанк» з вимогою провести службове розслідування щодо факту некоректної роботи програмного забезпечення платіжного додатку АТ КБ «ПриватБанк» 24.06.2022, наслідком якої було безпідставно списано його кошти у загальному розмірі 44823 грн 30 коп та просив повернути йому їх. Однак на це звернення позивач не отримав відповіді від відповідача до сьогоднішнього часу. Вважає, що банк фактично повністю зняв з себе відповідальність за некоректну роботу програмного забезпечення - платіжного додатку АТ КБ «ПриватБанк», що є неправомірним, тому він вимушений звернутися до суду з цим позовом.
Ухвалою судді від 24.06.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
10.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли пояснення по справі, у яких щодо задоволення позовних вимог заперечують, зважаючи на наступне. Відповідно до анкети-заяви від 03.03.2017 ОСОБА_1 погодився на укладення договору з відповідачем та з Умовами і правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщені на офіційному сайті за адресою: https://privatbank.ua/terms, а також зобов`язався регулярно ознайомлюватись з їх змінами. Сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Відповідно до умов договору приєднання від 03.03.2017 ОСОБА_1 було відкрито рахунок і видано карту (ключ до рахунку), для здійснення платіжних операцій. Умовами та правилами надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору приєднання від 03.03.2017 сторонами погоджено обов`язки клієнта, щодо користування рахунком і картою. Пунктом 2.1.5.8.1 Умов та правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору передбачено, що банк зобов`язаний здійснювати розрахунково-касове обслуговування клієнта в порядку та на умовах, встановлених законодавством України та цим договором. Крім того, порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання, передбачений Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженим Постановою НБУ від 29.07.2022 № 164, якою викладені загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками. Так, власник рахунку здійснює контроль за рухом і цільовим використанням коштів за операціями з використанням платіжних інструментів (п.16 Положення). Користувач здійснює контроль за використанням платіжного інструменту для проведення операцій (п.17 Положення). За змістом пункту 3.1.2.9.5. Умов та правил надання банківських послуг, відповідальність банку перед клієнтом обмежується документально підтвердженим реальним збитком, що виник у клієнта внаслідок неправомірних дій або бездіяльності банку, який діє навмисно або з грубою необережністю. За жодних умов банк не несе відповідальності перед клієнтом за будь-які непрямі, побічні або випадкові збитки або збиток (у тому числі упущену вигоду), навіть у випадку, якщо він був сповіщений про можливість виникнення таких збитків, або збитку. 
Вказують, підстав вважати, що помилкове перерахування коштів у сумі 44823 грн 30 коп на рахунок ОСОБА_2 відбулось саме з вини відповідача, через некоректну роботу програмного забезпечення платіжного додатку АТ КБ «ПриватБанк», який сформував платіж тричі, як з відповіді банку, так і з інших доданих ОСОБА_1 до матеріалів справи доказів не вбачається, тобто є припущенням позивача. ВВажають, до суду не надано належних та допустимих доказів на підтвердження порушення банком правил проведення розрахункових операцій в процесі переказу грошових коштів з рахунку позивача. Зазначають, що обраний позивачем спосіб захисту, шляхом вимоги про стягнення з надавача платіжних послуг АТ КБ «ПриватБанку», помилково перерахованих на рахунок неналежного отримувача коштів – є неефективним. Окрім того, вважають, що позивачем пред`явлено позов до неналежного відповідача, а саме в даному випадку, відповідачем має бути отримувач коштів, який згідно матеріалів справи, позивачу відомий. Вважають, що відсутні підстави для висновку про те, що відповідачем були допущені дії чи бездіяльність у порушення обов`язків, встановлених законодавством, які призвели до порушення прав позивача, а відтак захист його права способом визначеним позивачем не може бути здійснений. Просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в тому числі у стягненні судових витрат понесених на професійну правничу допомогу (а.с. 34-43).
Позивач у судове засідання не з`явився, про час і місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив.
Представник позивача у судовому засіданні, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав наведених у ньому, просив задовольнити позов у повному обсязі.
Представник відповідача у судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог посилаючись на доводи, викладені у письмових поясненнях.
Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 03.03.2017 ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.45).
З виписки АТ КБ «ПриватБанк» від 28.04.2025 убачається, що 24.06.2022 об 11:44 з картки № НОМЕР_2 тричі проведено операцію з переказу коштів на картку ПриватБанку через додаток Приват24, отримувач ОСОБА_2 у розмірі по 22 411 грн 65 коп кожна (а.с.10). 
Квитанціями №Р24А2394081141С2658, №Р24А2394014219С99184, №Р24А2394020963С0796 від 24.06.2022 підтверджується факт перерахування коштів 24.06.2022 о 11:44 платником ОСОБА_1 з рахунку НОМЕР_1 на рахунок отримувача ОСОБА_2 НОМЕР_4 , трьома операціями у розмірі по 22411 грн 65 коп кожна (а.с.11, а.с.12, а.с.13).
Згідно витягу з мобільного додатку «Приват24», три операції з перерахування коштів по 22 411 грн 65 коп кожна, отримувачу ОСОБА_2 виконані в один і той самий час 11:44 (а.с.14).
Згідно відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 29.06.2022 №20.1.0.0.0/7-220628/10161 на 774-ВБ від 28.06.2022, за результатами розгляду звернення ОСОБА_1 стосовно повернення платежу, АТ КБ «ПриватБанк» повідомило наступне. Згідно зі ст. 1071 Цивільного кодексу України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених договором між банком і клієнтом. Згідно з п. 33. 2 статті 33 Закону України "Про платіжні системи та переказ грошей в Україну, Платник несе відповідальність за відповідність інформації, зазначеної ним в документі на переказ, суті операції, щодо якої здійснюється цей переказ. Відповідно до п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління Національного банку України № 22 від 21.01.2004, кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Вказано, що банк, що обслуговує неналежного отримувача, не несе відповідальності за своєчасність подання ним розрахункового документа на повернення помилково зарахованих на його рахунок коштів. Як випливає з вищенаведеного, списання коштів з рахунку неналежного отримувача можливе лише або за його власним дорученням, або за рішенням суду. Одержувач відмовив у поверненні платежу працівнику банку. Зазначено, що правові підстави для задоволення вимог відсутні (а.с.15).
29.04.2025 ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою, у якій просив провести службове розслідування щодо факту некоректної роботи програмного забезпечення платіжного додатку АТ КБ «ПриватБанк» 24.06.2022, наслідком якої було списано з його рахунку грошові кошти в загальному розмірі 44823 грн 30 коп. Просив повернути йому безпідставно списані грошові кошти в загальному розмірі 44823 грн 30 коп, зазначивши реквізити для їх повернення (а.с.16-17).
Вказану заяву ОСОБА_1 , згідно зворотнього поштового повідомлення відправлення №1402104442000, АТ КБ «ПриватБанк» отримано 06.05.2025 (а.с.18).
Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.
Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22).
Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець - це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).
Аналіз наведених норм закону свідчить про те, що позивач ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг, а відповідач (банк) - їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг.
Відповідно до частини першої статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами НБУ та угодами (договорами) між клієнтом та банком.
Відповідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.
Статтею 1071 ЦК України передбачено, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.  Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.
Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною карткою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Відповідно до п. 42 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги», неналежна платіжна операція - платіжна операція, внаслідок якої з вини особи, яка не є ініціатором або надавачем платіжних послуг, здійснюється списання коштів з рахунку неналежного платника та/або зарахування коштів на рахунок неналежного отримувача чи видача йому коштів у готівковій формі.
Відповідно до п.п. 143, 146, 147 Постанови Правління Національного Банку України «Про затвердження Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів» від 29.07.2022 № 164, надавач платіжних послуг у разі виконання помилкової платіжної операції з рахунку неналежного платника, якщо власник рахунку/держатель невідкладно повідомив про платіжні операції з використанням платіжного інструменту, які ним не виконувалися, зобов`язаний негайно після виявлення помилки або після отримання повідомлення (залежно від того, що відбулося раніше) переказати за рахунок власних коштів суму платіжної операції на рахунок неналежного платника. Надавач платіжних послуг зобов`язаний також відшкодувати неналежному платнику суму утриманої/сплаченої неналежним платником комісійної винагороди за виконану помилкову платіжну операцію (за наявності такої комісійної винагороди). Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Власник рахунку має право на відшкодування в судовому порядку шкоди, заподіяної надавачем платіжних послуг унаслідок помилкової, неналежної платіжної операції або виконання платіжної операції з порушенням установлених законодавством України строків.
Строки, протягом яких емітент установлює ініціатора та правомірність платіжної операції, та строки повернення на рахунок користувача суми попередньо списаної неналежної платіжної операції визначені статтею 89 Закону України "Про платіжні послуги".
Відповідно до п.172 розділу 10 вказаного Порядку емітент/еквайр зобов`язаний здійснювати моніторинг платіжних операцій, здійснених із використанням платіжних інструментів, відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.
Статтею 89 Закону України "Про платіжні послуги" встановлено, у разі підтвердження неправомірності проведеної платіжної операції еквайр зобов`язаний у порядку, визначеному правилами відповідної платіжної системи, але у строк не більше 10 календарних днів, повернути емітенту кошти в обсязі, в якому була проведена платіжна операція, та відшкодувати суму комісійної винагороди (за наявності такої комісійної винагороди), утриманої/сплаченої такому еквайру за платіжну операцію. Емітент зобов`язаний зарахувати кошти, повернуті еквайром, на рахунок користувача негайно, крім випадків, коли кошти вже були зараховані емітентом на рахунок користувача за опротестованою користувачем зазначеною платіжною операцією.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.
Згідно ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності та враховуючи, що відповідачем не вжито жодних заходів щодо повернення безпідставно списаних коштів, а також відсутність доказів на спростування доводів позивача, суд доходить висновку про обгрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , тому відповідача слід зобов`язати вжити заходів для відновлення порушеного права та інтересів позивача, що не суперечитиме змісту та суті заявлених позовних вимог, які підлягають задоволенню у повному обсязі. Тим самим, підлягають стягненню з відповідача на корсить позивача грошові кошти, втрачені ОСОБА_1 внаслідок неправомірно проведених відповідачем 24.06.2022 платіжних операцій (за відсутності згоди та розпоряджень споживача банківських послуг) у загальній сумі 44823 гривні 30 копійок 
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача АТ КБ «Приватбанк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду відповідно до ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Правнича допомога позивачу надавалася на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №29/10-2024 від 29.10.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ісаковим Д.Г. та ордеру (а.с.21-22, а.с.23).
Згідно розрахунку судових витрат за надану правову допомогу та акту наданих послуг від 19.06.2025, адвокатом Ісаковим Д.Г. надано послуги ОСОБА_1 на загальну суму 12000 грн (а.с.25, 26).
З огляду на викладене, суд, з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 12000 грн.
На підставі викладеного, ст. ст. 15, 16, 1066, 1068, 1071, 1073 ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів", Закону України "Про платіжні послуги", керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 351, 352, 354 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, – задовольнити. 
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1  44823 гривні 30 копійок (сорок чотири тисячі вісімсот двадцять три гривні тридцять копійок).
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави 1211 гривень 20 копійок (одну тисячу двісті одинадцять гривень двадцять копійок) судового збору.
Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь  ОСОБА_1  12000 гривень 00 копійок (дванадцять тисяч гривень) судових витрат понесених на професійну правничу допомогу.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення, а у разі проголошення лише вступної та резолютивної частини рішення, протягом того ж строку з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повне рішення складене 15.12.2025.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються у відповідності до ч.2 ст. 268 ЦПК України:
Позивач – ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 ).
Відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-Д, ЄДРПОУ 14360570).

Головуючий - суддя І. В. Яременко