Справа № 944/454/23
Провадження №2/944/124/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2026 року	м.Яворів 	

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Поворозника Д.Б.,
з участю секретаря судового засідання Климейко Л.Г.,
відповідача ОСОБА_1 ,
представника відповідачів ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Бунтусова Олена Володимирівна, про скасування рішень органу місцевого самоврядування та свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 

встановив:
26 січня 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Бунтусова О. В., у якому просив: визнати неправомірним та скасувати рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 34 від 18 травня 2007 року про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (на даний час будинок АДРЕСА_2 ) за ОСОБА_6 ; скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.06.2007 року серії НОМЕР_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 (на даний час будинок АДРЕСА_2 ), видане на ім?я ОСОБА_6 та скасувати державну реєстрацію права власності від 26.07.2007 року, реєстраційний номер 19358648, Витяг серії ССЕ № 397288.
На обґрунтування позову зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_7 , після смерті якого відкрилась спадщина на все його майно, в тому числі домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . В склад будинковолодіння згідно з технічним паспортом на будинок входить: житловий будинок з прибудовою 1978 року побудови, літня кухня з верандою та сарай, 1954 року побудови. З метою оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, він 04 серпня 2022 року звернувся до приватного нотаріуса Яворівського районного округу Скобало Р.В. За його заявою було заведено спадкову справу № 48/2022, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 69655906 від 04.08.2022. Також він звернувся до Виконавчого комітету Яворівської міської ради з проханням надати йому довідку про присвоєння адреси будинку та довідку про те, за ким числиться спадковий будинок АДРЕСА_2 . На його прохання було видано довідку № 1010 від 08.08.2022 про присвоєння адреси будинку та довідку № 1065 від 22.08.2022 про зміну нумерації будинку та про те, за ким числиться будинок. З даної довідки вбачається, що з 1986 по 2000 рік будинок числився за ОСОБА_7 , а з 2001 по даний час – за ОСОБА_6 , який є його рідним братом (позивача). Також йому було видано копію рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 34 від 18 травня 2007 року про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (попередня адреса: будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 , який є його рідним братом. Після цього адвокат Зозуля А.В., діючи як його представник, звернувся із адвокатським запитом до ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» із адвокатським запитом про надання для огляду інвентарної справи на будинок та надання копії технічного паспорта і копії Свідоцтва про право власності на будинок АДРЕСА_2 . На його адвокатський запит було надано копії правовстановлюючих документів на вищезазначений будинок (супровідний лист № 602 від 07.11.2022). Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.06.2007, будинок АДРЕСА_2 (попередня адреса: будинок АДРЕСА_1 належить в цілому ОСОБА_6 , підстава видачі свідоцтва – рішення Виконкому Рогізненської сільської ради № 34 від 18.05.2007. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Спадкоємцями до його майна являються: ОСОБА_8 – дружина; ОСОБА_4 – син; ОСОБА_5 – син. Йому відомо, що вищезазначені спадкоємці до майна ОСОБА_6 звернулися із заявою про оформлення спадщини до приватного нотаріуса Яворівського районного округу Бунтусової О.В. Однак він вважає дії Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо винесення рішення № 34 від 18 травня 2007 року про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 (попередня адреса: будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 неправомірним і таким, що підлягає скасуванню в зв`язку з тим, що ОСОБА_6 не був забудовником спірного будинковолодіння і, відповідно, в нього не було підстав для оформлення права власності на будинок на своє ім`я. Відповідно до технічного паспорта на будинковолодіння, основні господарські споруди, такі як літня кухня з верандою, сарай, криниця та інші, були збудовані у 1954 році, а ОСОБА_6 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сам житловий будинок є 1978 року спорудження, на цей час йому було лише 18 років і він фізично не міг бути забудовником вищезазначених споруд. Головою двору до 2001 року був їх батько ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Яворівської міської ради № 1065 від 22.08.2022. Оформивши право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 позбавив його на законне право на частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки останній був забудовником та власником спірного будинковолодіння.
Ухвалою від 03 лютого 2023 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.
09 березня 2023 року представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Галушко О.І. надіслала на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі з таких підстав. 
Щодо тверджень позивача, що житловий будинок АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_6 , був збудований ОСОБА_7 і останній був його власником, зазначає таке. Як вбачається з Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 від 20.09.2002 року, житловий будинок складається з коридору, ванни, коридору, кухні та трьох житлових кімнат. Загальна площа будинку 86,4 кв. м, житлова 57,7 кв. м. До будинку садибного типу, що був збудований в 1988 році, належать наступні господарські будівлі та споруди: Прибудова «а», ганок «а'», ганок «а"», що були збудовані в 1988 році; Літня кухня «Б», прибудова «б», прибудова «б'», сарай «В», прибудова «в», прибудова «в'», гараж «Г», Навіс «Д», Баня «Е», прибудова «е», що були збудовані в 1954 році; Сарай «Є», Сарай «Ж», Майстерня «3», Сарай «И», що були збудовані в 1991 році; Колодязь питний «І», Огорожа «1», Хвіртка «2», Ворота «3», Хвіртка «4», Ворота «5». За теперішньою адресою: АДРЕСА_2 , в 1954 році ОСОБА_7 було збудовано житловий будинок з прибудовами, сараєм, гаражем, навісом та банею (надалі – Житловий будинок № 1). Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 22.08.2022 року, Житловому будинку 1954 року був присвоєний номер 830 в с. Черчик Яворівського району Львівської області. Одночасно з 1988 року за вказаною адресою ОСОБА_6 здійснювалося будівництво ще одного житлового будинку (надалі – Житловий будинок АДРЕСА_3 ), що є спірним об`єктом нерухомого майна, власником якого, на думку позивача, має бути його батько ОСОБА_7 . Будівництво житлового будинку АДРЕСА_3 розпочалося в 1988 році та здійснювалося на підставі рішення Виконкому Яворівської районної Ради народних депутатів, виданого на ім`я ОСОБА_6 , а також на підставі Проекту господарської будівлі, забудовником якої зазначений ОСОБА_6 .. Окрім цього, ОСОБА_6 здійснив газифікацію житлового будинку АДРЕСА_3 . Як вбачається з довідки від 03.06.2003 № 731, виданої Виконкомом Рогізнянської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_6 дійсно проживав в с. Черчик Яворівського району та особовий рахунок за № НОМЕР_3 , погосподарська книга № 8 Рогізнянської сільської ради Яворівського району була відкрита на його ім`я. Пунктом 18 Інструкції ведення погосподарського обліку визначено, що у заголовній частині особового рахунку записуються прозвище ім`я та по батькові члена домогосподарства, на ім`я якого відкрито особовий рахунок. Особовий рахунок відкривається на ім`я голови домогосподарства, який визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми його членами за їх спільною згодою і записується в особовому рахунку першим. Отже, головою домогосподарства, тобто фактичним власником та володільцем Житлового будинку АДРЕСА_3 , якому був присвоєний № 516 та відкрито погосподарську книгу № 8, був ОСОБА_6 , а не ОСОБА_7 , як стверджує позивач. Як вбачається з Будинкової книги будинку АДРЕСА_4 , оформленої 26.06.2007 та виданої ОСОБА_6 (відповідальний за її ведення), реєстрація місця проживання ОСОБА_6 у вказаному житловому будинку була здійснена 13.03.1997. Одночасно, місце проживання ОСОБА_7 було зареєстроване в житловому будинку АДРЕСА_4 лише 01.10.2004 року. До вказаної дати ОСОБА_7 проживав в Житловому будинку АДРЕСА_5 , однак, у зв`язку з переходом на проживання до сина ОСОБА_6 в його житловий будинок, рішенням Виконавчого комітету Рогізнянської сільської ради Яворівського району Львівської області № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера» було закрито погосподарський номер, власником якого був ОСОБА_7 і вирішено рахувати його як літня кухня. Відтак, з 22.12.2004 Житловий будинок АДРЕСА_5 був переведений в нежитлове приміщення – літню кухню. В подальшому 14.02.2007, Рогізненська сільська рада видала довідку № 654 про те, що дійсно житловий будинок за АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_6 в цілому.
Щодо скасування рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 34 від 18 травня 200 року та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26 червня 2007 року серії НОМЕР_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 , зазначає таке. 18 травня 2007 року Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області було прийнято рішення № 34 «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 » на підставі заяви ОСОБА_6 та наданих документів. 26 червня 2007 року Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області на підставі оскаржуваного рішення видано Свідоцтво на нерухоме майно серії НОМЕР_1 . В подальшому ОКП «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» було проведено реєстрацію права власності на нерухоме майно – будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; власник – ОСОБА_6 ; підстава виникнення права власності – Свідоцтво про право власності від 26.06.2007, видане Виконкомом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області на підставі рішення № 34 від 18.05.2007; реєстраційний номер 9358648, що підтверджується Витягом № 15041280 від 26.06.2007. Оскаржуване рішення Виконкому Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 34 від 18.05.2007 прийнято уповноваженим органом в межах його повноважень, а тому відсутні правові підстави для скасування цього рішення. А оскільки рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого за ОСОБА_6 було зареєстровано право власності на даний будинок, є правомірним, то відсутні підстави для скасування оспорюваного Свідоцтва на нерухоме майно серії НОМЕР_1 . 
Ухвалою від 02 травня 2023 року було задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_3 адвоката Зозулі А.В. та представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Галушко О.Г. про витребування доказів, а саме: витребувано у приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Скобало Р.В. належним чином завірену копію спадкової справи № 69541075, номер у нотаріуса – 48/2022, заведеної 04 серпня 2022 року щодо майна ОСОБА_7 ; витребувано з Яворівської міської ради Львівської області належним чином завірену копію протоколу засідання Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо винесення рішення № 34 від 18 травня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 ». 
22 травня 2023 року та 26 червня 2023 року на адресу суду з Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області надійшли витребувані документи.
01 червня 2026 року від приватного нотаріуса Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Скобало Р.В. надійшли матеріали спадкової справи № 48/2022 спадкодавця ОСОБА_7 
11 липня 2023 року представник позивача адвокат Зозуля А.В. подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просив: визнати неправомірним та скасувати рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарского номера»; визнати неправомірним та скасувати рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області 34 від 18 травня 2007 року про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 (на даний час: будинок АДРЕСА_2 ) за ОСОБА_6 ; скасувати Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 26.06.2007 року серії НОМЕР_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 (на даний час: будинок АДРЕСА_2 ) видане на ім?я ОСОБА_6 та скасувати державну реєстрацію права власності від 26.07.2007 року, реєстраційний номер: 19358648, Витяг серії ССЕ № 397288.
Заява мотивована тим, що під час підготовчого судового засідання стороні позивача стало відомо про існування рішення Виконавчого комітету Рогізнянської сільської ради Яворівського району Львівської області від 22 грудня 2004 року № 73 «Про закриття по господарского номера», яким було закрито по господарський номер, власником якого є ОСОБА_7 і рахувати його, як літня кухня. Дане рішення підлягає скасуванню з тих підстав, що воно було прийнято без відома та волевиявлення ОСОБА_7 , оскільки із заявою про закриття по господарського номера він до Рогізнянської сільської ради не звертався, а також відсутній протокол засідання Виконавчого комітету Рогізнянської сільської ради Яворівського району Львівської області щодо винесення рішення № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття по господарського номера».
11 вересня 2023 року на адресу суду надійшли заперечення представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Галушко О.І. проти заяви про збільшення позовних вимог. 
На обґрунтування заперечень зазначає, що при зверненні до суду з позовом позивачем було заявлено дві позовні вимоги майнового характеру. У поданому клопотанні про збільшення позовних вимог позивач фактично заявляє ще одну вимогу немайнового характеру, а не збільшує розмір позовних вимог. Вказує, що збільшено або зменшено може бути розмір вимог майнового характеру, під збільшенням не може розумітися заявлення ще однієї вимоги. Подаючи заяву про збільшення позовних вимог представник позивача фактично змінює предмет та підстави позову, оскільки просить задовольнити ще одну вимогу нематеріального характеру, що не є похідною від вже заявлених вимог, а також обґрунтовує дану вимогу обставинами, відмінними від первинного обґрунтування позовних вимог. Враховуючи, що позивачем та його представником подано заяву про зміну предмета та підстав позову, що одночасно не передбачено процесуальними правами, тому заява задоволенню не підлягає. Також позивачем не обґрунтовано яким чином оскаржуване рішення порушує законі права та інтереси ОСОБА_3 , який є позивачем у справі. 
Ухвалою від 04 грудня 2023 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Зозулі А. В. про прийняття заяви про збільшення позовних вимог (часткову зміну предмета позову). 
25 грудня 2023 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Галушко О.І. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. 
На обґрунтування відзиву зазначає таке. Відповідачем вже було реалізоване право на заперечення проти первинних позовних вимог, у зв`язку з чим цей відзив містить заперечення проти задоволення позовної вимоги про визнання неправомірним та скасування рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера». З обґрунтування цієї позовної вимоги вбачається, що така заявлена у зв`язку з тим, що оскаржуване рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області №73 від 22 грудня 2004 року прийнято без відома та волевиявлення ОСОБА_7 . Відтак, можна зробити висновок, що зазначена позовна вимога заявлена з метою захисту ОСОБА_7 , оскільки він є єдиним суб`єктом, якого стосується оспорюване рішення. Однак ОСОБА_7 не є позивачем у справі, що розглядається, а адвокат Зозуля А.В. не є його представником. Таким чином, позивачем абсолютно не обґрунтовано, яким чином оскаржуване рішення № 73 від 22 грудня 2004 року порушує його законні права та інтереси, оскільки він не є особою, щодо якої прийнято вказане рішення. Відсутність доведення порушених прав у зв`язку з прийняттям оскаржуваного рішення свідчить про незаконність позовної вимог про визнання неправомірним та скасування рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера» та наявності підстав для відмовлення у її задоволенні. З огляду на вище наведене, оскаржуване рішення є актом індивідуальної дії, оскільки: видане з метою вирішення технічних (не майнових) питань у сфері будівництва; не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а передбачає індивідуалізовані приписи лише для ОСОБА_7 ; адресоване виключному колу осіб; не регулює певний вид суспільних відносин, а спрямоване на регулювання конкретних правовідносин між виконавчим комітетом і ОСОБА_7 ; не розраховане на багаторазове застосування, а вичерпує дію фактом його виконання. До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 листопада 2022 року у справі № 522/2033/17. Відтак, позивачем не може бути оскаржено рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера», оскільки таке є актом індивідуальної дії, не породило жодних речових прав, вичерпало свою дію в результаті виконання, жодним чином не стосується прав або законних інтересів позивача. 
01 квітня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Галушко О.І. на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких вказано таке. 
Для отримання достовірної та повної інформації щодо прийнятих 22 грудня 2004 року Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області рішень представником ОСОБА_4 адвокатом Галушко О. І. було подано адвокатський запит з метою отримання запитуваної інформації: 1. Чи приймалося Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради рішення № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера». 2. Надати документи, що стали підставою для прийняття вказаного рішення. 3. Надати відомості з книги реєстрації рішень Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради, які приймалися 22 грудня 2004 року. 4. Надати копії всіх рішень Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради, які приймалися 22 грудня 2004 року. 5. Надати відомості, чи могло бути прийняте рішення, без внесення про нього запису в Протокол № 12 Засідання виконавчого комітету Рогізненської сільської ради від 22 грудня 2004 року, оскільки, як вбачається, відомості про прийняті рішення вписувалися вручну. У відповіді на адвокатський запит Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області від 27.03.2024 № 32/11 уповноваженою особою: надано копію протоколу засідання Виконавчого комітету № 12 від 22 грудня 2004 року Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області; надано копію рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області №73 від 22 грудня 2004 року; - надано копії всіх рішень, а саме № № 67-73, які приймалися на засіданні Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області 22 грудня 2004 року; повідомлено про відсутність документів, які стали підставою для прийняття відповідних рішень; реєстрації рішень Виконавчого комітету- повідомлено про відсутність книги Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області 22 грудня 2004 року. Аналізуючи надані документи можна зробити висновки, які свідчать про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, зокрема вимоги про визнання неправомірним та скасування рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера». Відсутність станом на 2024 рік, тобто, через 20 років після прийняття відповідного рішення, копії заяви ОСОБА_7 , на підставі якої було прийнято оскаржуване рішення виконавчого комітету не свідчить про те, що такої заяви не існувало як про це вказує представник позивача. Крім цього, відсутність у Протоколі № 12 засідання Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради ручного запису про прийняття 22 грудня 2004 року рішень № № 70, 71, 72, 73 не свідчить про те, що вказані рішення не приймалися. Більше того, їх оригінали до цього часу зберігаються в архіві Яворівської міської ради.
Ухвалою від 03 квітня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.
В ході розгляду справи позивач ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, наведених у позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити. 
Додатково зазначив, що батьківську хату протиправно переведено у літню кухню, оскільки це був окремий будинок. Щодо іншого будинку (нового), спору немає, він не претендує на цей будинок чи на його частку. Номер старого будинку перенесли на новий. На подвір`ї є два окремих входи. Новий будинок почав будуватись в 1988 році, а саме почали звозити будівельні матеріали, збудований не в 1978 році. 
В ході розгляду справи представник позивача ОСОБА_3 адвокат Шевчук Ю.А. підтримав вимоги позовної заяви з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив позов задовольнити. 
Додатково зазначив, що на земельній ділянці були два окремих будинки, приватизували одночасно два будинки, старий будинок перевели в статус літньої кухні. Старий будинок був збудований в 1954 році, новий – у 1978 році, що підтверджується реєстраційною (інвентаризаційною) справою, наданою БТІ. Приватизація земельної ділянки і будинку відбулась без виділення часток. ОСОБА_9 був головою колгоспного двору до 2001 року. Оскільки це був колгоспний двір, правовстановлюючих документів не було. Оформлення ОСОБА_6 права власності на старий будинок, який протиправно та безпідставно був переведений в статус літньої кухні, порушує право позивача на успадкування частки в цьому будинку після смерті батька. Коли здійснював приватизацію, позивач про це не був повідомлений, чим також порушено його права та законні інтереси. 
В ході розгляду справи відповідач ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення позовних вимог, підтримав відзиви на позовну заяву, подані представником відповідача ОСОБА_4 адвокатом Галушко О.І., просила у задоволенні позову відмовити. 
Додатково зазначила, що не зрозуміло, як позивач зареєстрував місце проживання в старому будинку, який був переведений у статус літньої кухні. Новий будинок будував її покійний чоловік ОСОБА_10 він також постійно доглядав за своїми батьками, які були похилого віку. 
В ході розгляду справи представник відповідача ОСОБА_4 адвокат Галушко О.І. підтримала відзив на позовну заяву, подані заперечення. 
Додатково пояснила таке.
ОСОБА_7 збудував будинок у 1988 році, а будинок АДРЕСА_3 збудував ОСОБА_6 (батько і чоловік відповідача, брат позивача), він здійснив газифікацію будинку АДРЕСА_3 , на нього був відкритий особовий рахунок, був головою домогосподарства і по господарська книга записана на його ім`я. ОСОБА_6 зареєструвався першим в цьому будинку, а в 2004 році в цьому будинку зареєструвався ОСОБА_7 . За заявою ОСОБА_7 , у зв`язку з переходом на проживання в новий житловий будинок, був закритий по господарський номер старого будинку і переведено його в статус літньої кухні. Відповідач чи ОСОБА_6 – не вчиняли жодних дій. Рішення про переведення будинку в статус літньої кухні є актом індивідуальної дії і стосується лише прав та обов`язків ОСОБА_7 . Крім того, нема підстав вважати, що приватизований будинок повністю за ОСОБА_6 . Позивачем не наведено жодних підстав для задоволення позовних вимог, зокрема не вказано, які норми законодавства порушено органом місцевого самоврядування при прийнятті оскаржених рішень. ОСОБА_6 приватизував будинок, який збудував сам, тому не зобов`язаний нікого повідомляти. Ріка забудови – 1978. Щодо рішення 2004 і 2007 – застосовується строк позовної давності, строк протерміновано і не надано обґрунтувань поважності пропуску цього строку. 
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надала суду такі показання.
Позивач є її двоюрідним братом, з ним перебуває у хороших стосунках, ОСОБА_1 – колишня дружина брата, стосунки з нею – нейтральні, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – племінники. Не пам`ятає, коли був збудований старий будинок. Новий будинок будували на цьому ж подвір`ї її дядько та тітка ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , допомагав її брат ОСОБА_14 , понад 20 років тому. Коли збудували новий будинок, дядько залишився до смерті проживати у старому будинку. ОСОБА_15 не проживав з батьками, не допомагав їм будувати новий будинок, лише приходив до них. Зазначила, що вона готувала їжу для майстрів. У новому будинку проживав ОСОБА_14 , ОСОБА_16 проживав у ОСОБА_17 .
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_18 надала суду такі показання.
З позивачем знайома, перебувають у нейтральних стосунках, з відповідачами – хороші знайомі. Проживає по сусідству, з народження. Знала ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вони проживали разом, син доглядав батька. ОСОБА_3 з ними не проживав. Новий будинок побудував ОСОБА_19 , батьки йому допомагали. Коли будинок добудували, старий будинок перевели в літню кухню, бачила, що вони її так обладнали. ОСОБА_7 проживав і в старому, і новому будинку.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_20 надала суду такі показання.
Вона з народження проживає по сусідству. З позивачем і відповідачами перебуває у нормальних стосунках. ОСОБА_6 та ОСОБА_7 знала, вони були сусідами, часто бачились. ОСОБА_3 з ними не проживав, інколи заходив в гості. Новий будинок побудував ОСОБА_19 , а стрий будинок перевели в літню кухню, дізналася про це від ОСОБА_14 та його батьків. Батьки проживали і в старому будинку, і в новому. Вона і її дочка допомагали доглядати батьків, зокрема, робили уколи батькам. ОСОБА_14 постійно доглядав батьків, забезпечував їх усім необхідним. Їй не відомо про конфлікти між ними. Вона бачила, що вони постійно проживали разом, вели господарство. Коли ОСОБА_14 кудись йшов, то просив її чи іншу сусідку побути з батьками. Новий будинок будували ОСОБА_6 та ОСОБА_7 разом.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_21 надала суду такі показання. 
З позивачем знайома, у нейтральних стосунках, з відповідачами перебуває у нормальних стосунках. Вона є сусідкою, спілкуються часто, майже кожного дня. Знала ОСОБА_7 та ОСОБА_6 близько 40 років. Вони проживали разом до смерті ОСОБА_7 . ОСОБА_3 з ними не проживав. На земельній ділянці був старий будинок, пізніше побудували новий. Будівництво почали в кінці 1980 року, закінчили приблизно через 5 років. Будинок будував ОСОБА_14 , батьки допомагали, вона бачила процес будівництва. ОСОБА_7 та його дружина розповіли їй, що старий будинок перевели в літню кухню, щодо конфлікту з цього приводу, вона не чула. ОСОБА_7 проживав в старому будинку. ОСОБА_3 інколи приїжджав, на свята.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_22 надала суду такі показання.
З ОСОБА_3 колишні сусіди, стосунки не підтримують, з ОСОБА_1 знайомі, перебувають у нормальних стосунках, з її синами знайома, стосунки не підтримують. ОСОБА_7 і ОСОБА_6 знала, вони проживали разом, а вона їх сусідка. Проживала по сусідству з часу народження, часто спілкувались. ОСОБА_3 проживав в даному будинку в дитинстві, після закінчення школи, не проживав, не ночував. Новий будинок почали будувати в 1983-1987 роках, точно не пригадує. Будівництвом займався ОСОБА_14 , також він займався ремонтом старого будинку. ОСОБА_7 в теплу пору проживав у старому будинку, коли погано себе почував – у новому. ОСОБА_6 доглядав батьків, допомагала йому дружина ОСОБА_23 . ОСОБА_16 ніколи не доглядав батьків, не допомагав по господарству, тривалий час (приблизно 4 роки) не було відомо, де він перебуває. У ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було конфлікту, вона такого не бачила. Те, що вони проживали разом постійно, вона бачила, оскільки постійно проводили разом час, їли разом, ОСОБА_14 доглядав батька. Вона працювала у сільській раді, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приїжджали туди, ОСОБА_7 написав заяву про переведення старого будинку у статус літньої кухні. ОСОБА_7 зайшов сам, ОСОБА_14 чекав його в автомобілі.
Допитана в судовому засіданні ОСОБА_24 надала суду такі показання.
Проживає у АДРЕСА_6 , з 1983 року, коли прийшла за невістку. Повідомила, що з батьками – ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з 1983 року проживала їх дочка ОСОБА_25 , через декілька років переїхала у місто Львів. Син ОСОБА_14 в цей час не проживав з батьками, жив у м. Новояворівськ, періодично приїжджав до батьків. На той час був ще старий будинок, лише в кінці 1980-х років ОСОБА_14 почав будівництво нового будинку, звозив будівельні матеріали. ОСОБА_16 на той час там не проживав і взагалі вона не бачила, щоб він жив там, бачила його лише на похороні батьків. Коли захворіла мама, її доглядали ОСОБА_14 з батьком. Після смерті мами ОСОБА_12 казав їй, що їде у сільську раду, бо дізнався, що його син ОСОБА_16 прописаний у будинку, хотів дізнатись у який спосіб, бо йому не виходить субсидія. У новому будинку проживав ОСОБА_14 з батьком. Тато хворів, жив деякий час у старому будинку, деякий час у новому з сином. ОСОБА_12 казав їй, що хоче перевести старий будинок у літню кухню, щоб був один номер домогосподарства. ОСОБА_14 фактично постійно проживав у с. Черчик, ще до зведення нового будинку. 
Оцінивши доводи та заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. 
Суд встановив, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані: ОСОБА_7 , ОСОБА_26 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області. 
ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , виданим повторно 08 липня 2022 року Яворівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Яворівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 
ОСОБА_6 був сином ОСОБА_7 і ОСОБА_26 та рідним братом ОСОБА_3 , чого сторони не заперечують. 
ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , виданим Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області. 
Згідно з довідкою № 1065, виданою 22 серпня 2022 року Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, згідно погосподарських книг, що знаходяться в архіві ради, стара адреса будинку наступна: в період з 2011 року до присвоєння вулиць – АДРЕСА_7 ; в період з 2016 року до 2020 року – АДРЕСА_7 , числиться за ОСОБА_6 ; в період з 2011 до 2015 року – АДРЕСА_7 , числиться за ОСОБА_6 ; в період з 2006 року до 2010 року – АДРЕСА_1 , числиться за ОСОБА_6 ; в період з 2001 до 2005 року – АДРЕСА_8 , числиться за ОСОБА_6 ; в період з 1996 до2000 року – АДРЕСА_9 , числиться за ОСОБА_7 ; в період з 1991 до 1995 року – АДРЕСА_10 , числиться за ОСОБА_7 ; в період з 1986 до 1990 року – АДРЕСА_11 , числиться за ОСОБА_7 .
Відповідно до довідки № 1010, виданої 08 серпня 2022 року Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області, на підставі рішення Рогізненської сільської ради від 23.06.2011 року № 97 «Про упорядкування назв вулиць, перевулків, тощо, нумерації кварталів, будинків та квартир по населених пунктах Рогізненської сільської ради» житловому будинку АДРЕСА_7 , який числиться за ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , присвоєно адресу: АДРЕСА_2 . 
Щодо позовної вимоги про скасування рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера», суд зазначає таке. 
Згідно з рішенням Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера», розглянувши заяву ОСОБА_7 про те, що у зв`язку з переходом на проживання в новий житловий будинок, виконком вирішив закрити погосподарський номер, власником якого є ОСОБА_7 , і рахувати його як літня кухня. 
Згідно відомостями, які містяться в описаній вище довідці Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області № 1065 від 22 серпня 2022 року, згідно погосподарських книг, що знаходяться в архіві ради, старий будинок (адреса якого змінювалась, однак судом достовірно встановлено, що це був один і той же будинок) станом на 2002 рік числився за ОСОБА_7 . 
Пунктом 18 «Інструкції з ведення погосподарського обліку в сільських (селищних) радах», затвердженої наказом Держкомстату України від 17.07.2000 N 234 , зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 08.08.2000 за N 480/4701, яка була чинною на день прийняття оскаржуваного рішення, було визначено, що у заголовній частині особового рахунку записуються прозвище ім`я та по батькові члена домогосподарства, на ім`я якого відкрито особовий рахунок. Особовий рахунок відкривається на ім`я голови домогосподарства, який визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми його членами за їх спільною згодою і записується в особовому рахунку першим. 
Отже, головою домогосподарства, тобто фактичним володільцем старого житлового будинку, був ОСОБА_7 . 
Відповідно, заяву про закриття погосподарського номера було подано повноважною особою. 
Водночас, позивач ОСОБА_3 на той час в даному будинку вже протягом тримвалого періоду не проживав. 
Також суд зазначає, що дане рішення є актом індивідуальної дії (визначення поняття акту індивідуальної дії міститься в п. 19 ч. 1 ст. 4 КАС України, згідно з яким це акт (рішення) суб?єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. 
Індивідуально-правові акти, як результати правозастосування, адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб?єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі. 
Тобто вказане рішення органу місцевого самоврядування як індивідуальний акт вичерпало свою дію шляхом його реалізації. 
Також оскаржуване рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району не породжувало виникнення цивільних прав, в тому числі права власності, на підставі цього рішення не здійснювалась реєстрація будь-яких речових прав, зокрема, ОСОБА_7 чи інших осіб. 
А позивач не навів обґрунтованих пояснень та не довів, що цим рішенням порушено його права чи законні інтереси і в який спосіб. 
Щодо факту реєстрації позивача ОСОБА_3 проживати в будинку АДРЕСА_2 , суд зазначає таке. 
Відповідно до відомостей спадкової справи № 48/222 спадкодавця ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , заведеної після його смерті приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Скобало Р.В., 04 серпня 2022 року ОСОБА_3 звернувся із заявою про видачу свідоцтва на спадщину за законом. Спадкоємець є таким, що прийняв спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця 02 лютого 2018 року постійно проживав та був зареєстрований з померлим і досі продовжує проживати в будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується наявністю в його паспорті штампа про реєстрацію місця проживання та довідкою 9, виданою виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області 18.07.2022 року. 
Також згідно з довідкою Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області № 909 від 18 липня 2022 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть (повторно) серія НОМЕР_5 видане Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області зареєстрований та проживав з сином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_6 видане Виконавчим комітетом Яворівської міської ради Львівської області 25 січня 2022 року) та сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , однією сім`єю, доглядали за ним, вели спільне господарство за вказаною адресою. 
Однак в ході розгляду справи судом достовірно встановлено, що ОСОБА_3 фактично за вказаною адресою не проживав, що підтвердили в своїх показаннях всі допитані судом свідки, в тому числі допитана за клопотанням позивача свідок ОСОБА_11 , а також не заперечив сам позивач. 
Більше того, адресу будинок АДРЕСА_2 , даному будиноковолодінню було присвоєно вже після оформлення права власності на нього (на новий будинок) за ОСОБА_6 і на той час старий будинок мав статус літньої кухні та відносився до основного будинку (нового), відповідно, не був самостійним об`єктом нерухомого майна. 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 901/415/18 дійшла висновку, що право на оскарження індивідуального акта суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. Законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів, зокрема, як у цій справі, ліквідовуваних або створюваних судів. І така мета досягається законодавчо встановленим обмеженням, тобто останнє є пропорційним переслідуваній меті.
Суд відхиляє посилання позивача та його представника на відсутність заяви ОСОБА_7 та відсутність в протоколі засідання Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради від 22 грудня 2004 року посилання на прийняте рішення № 73, оскільки відсутність через 20 років після прийняття відповідного рішення копії заяви ОСОБА_7 , на підставі якої було прийняте оскаржуване рішення, не може свідчити про те, що такої не існувало. 
При цьому, згідно з положеннями п. 6 ч. 1 «Документи, що створюються в управлінській діяльності» Переліку типових документів, що утворюються в діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших підприємств, установ та організацій, із зазначенням строків зберігання документів, затвердженого наказом Головного архівного управління при Кабінеті Міністрів України від 20 липня 1998 року № 41, в архівах зберігаються рішення, протоколи засідань органів місцевого самоврядування та виконавчих органів. 
Тобто обов`язкового зберігалися документів, на підставі яких приймалися рішення органу місцевого самоврядування, даним Переліком не передбачено. 
Також на адвокатський запит представника відповідача адвоката Галушко О.І. Виконавчий комітет Яворівської міської ради Львівської області (яка є правонаступником Рогізненської сільської ради) надав копію зазначеного протоколу засідання виконкому від 22 грудня 2004 року і копії рішень, прийнятих на цьому засіданні, серед яких і рішення № 73. 
Крім того, наявність та реалізацію волевиявлення ОСОБА_7 на переведення його будинку в літню кухню підтвердили допитані судом свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 і ОСОБА_24 . 
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено відсутності факту прийняття та/або протиправності оскаржуваного рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 73 від 22 грудня 2004 року «Про закриття погосподарського номера», не доведено, що цим рішенням порушено його права чи законні інтереси, а також беручи до уваги, що це рішення є актом індивідуальної дії і вичерпало свою дію шляхом реалізації, а тому позовна вимога ОСОБА_3 про скасування даного рішення не підлягає задоволенню. 
Щодо позовних вимог про скасування рішення рішення Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області 34 від 18 травня 2007 року «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 » та скасування Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.06.2007 року серії НОМЕР_1 на житловий будинок АДРЕСА_1 (як похідної вимоги), суд зазначає таке. 
Так, рішенням Виконавчого комітету Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 34 від 18 травня 2007 року оформлено право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 86,4 кв. м, житлова площа – 57,7 кв. м, за ОСОБА_6 . 
Відповідно до Інвентаризаційної справи власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_6 , на підставі рішення виконкому № 34 від 18.05.2007. 
Згідно з довідкою, виданою Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області № 731 від 03.06.2003, ОСОБА_6 дійсно проживає у с. Черчик Яворівського району Львівської області, особовий рахунок № НОМЕР_3 , погосподарська книга № 8 відкрита на його ім`я.
Відповідно до відомостей будинкової книги будинку АДРЕСА_2 , у розділі І особою, відповідальною за ведення книги та прописки по будинку, записаний ОСОБА_6 ; у розділі приписка вказано: ОСОБА_6 – зареєстрований з 13.03.1997; ОСОБА_7 – знятий з реєстрації 06.02.2018; ОСОБА_26 – знята з реєстрації; ОСОБА_5 – знятий з реєстрації 14.08.2013. 
Згідно з довідкою від 14.02.2007 № 654, виданою Виконавчим комітетом Рогізненської сільської ради Яворівського району Львівської області, житловий будинок за АДРЕСА_1 числиться за ОСОБА_6 в цілому.
Також з копії проекту господарської будівлі ГБ-1/26 вбачається, що забудовником даної будівлі є ОСОБА_6 . 
На даний час будинку присвоєно нову адресу: будинок АДРЕСА_2 . 
Як вбачається з Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_2 від 20.09.2002, житловий будинок складається з коридору, ванни, коридору, кухні та трьох житлових кімнат, загальна площа будинку 86,4 кв. м, житлова – 57,7 кв. м. До будинку садибного типу, що був збудований в 1988 році, належать наступні господарські будівлі та споруди: прибудова «а», ганок «а», ганок «а», що були збудовані в 1988 році; Літня кухня «Б», прибудова «б», прибудова «б», сарай «В», прибудова «в», прибудова «в», гараж «Г», Навіс «Д», Баня «Е», прибудова «е», що були збудовані в 1954 році; Сарай «Є», Сарай «Ж», Майстерня «З», Сарай «И», що були збудовані в 1991 році; Колодязь питний «І», Огорожа «1», Хвіртка «2», Ворота «3», Хвіртка «4», Ворота «5». 
За теперішньою адресою: АДРЕСА_2 , в 1954 році ОСОБА_7 збудував житловий будинок з прибудовами, сараєм, гаражем, навісом та банею. 
Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Яворівської міської ради Львівської області від 22.08.2022, збудованому ОСОБА_7 житловому будинку у 1954 році було присвоєний № 830 в с. Черчик Яворівського району Львівської області. 
Одночасно з 1988 року на даній земельній ділянці ОСОБА_6 здійснював будівництво ще одного житлового будинку на підставі рішення Виконавчого комітету Яворівської районної Ради народних депутатів та Проекту господарської будівлі, забудовником якої зазначений ОСОБА_6 . 
Той факт, що житловий будинок АДРЕСА_2 був збудований саме ОСОБА_6 , підтверджується такими обставинами і доказами. 
Так, ОСОБА_6 здійснив газифікацію новозбудованого житлового будинку, що підтверджується: довідкою Самостійної державної пожежної частини № НОМЕР_7 (м. Яворів), виданої ОСОБА_6 про те, що у його житловому будинку навколо димарів опалювальних печей влаштовані протипожежні переділки, димарі справні, можлива газифікація; Актом від 14.09.2004, складеним уповноваженими особами МП «Благоустрій» для ОСОБА_6 , що підтверджує, що газоходи та вентиляційні канали в будинку (с. Черчик) відповідають технічним умовам і можуть бути допущені до експлуатації; квитанціями на підтвердження оплати за встановлення лічильників, проведеної 21.09.2004 на користь Яворівського управління експлуатації газового господарства. 
Також, згідно з довідкою від 03.06.2003 № 731, виданою Виконавчим комітетом Рогізнянської сільської ради Яворівського району Львівської області, ОСОБА_6 дійсно проживав в с. Черчик, особовий рахунок за № НОМЕР_3 та погосподарська книга № 8 Рогізнянської сільської ради була відкрита на його ім`я. 
Станом на 2003 рік порядок ведення погосподарських книг регулювався зазначеноюб вище «Інструкцією з ведення погосподарського обліку в сільських (селищних) радах», затвердженою наказом Держкомстату України № 234 від 17.07.2000. 
Відповідно до положень п. п. 17-19 цієї Інструкції погосподарська книга складається з таких розділів: I «Список членів домогосподарства», II «Худоба в приватній власності домогосподарства», III «Житловий будинок у приватній власності громадян», IV «Земля в приватній власності та користуванні громадян», V «Сільськогосподарська техніка в приватній власності громадян». 
У заголовній частині особового рахунку записуються прізвище, ім`я та по батькові члена домогосподарства, на ім`я якого відкрито особовий рахунок. Особовий рахунок відкривається на ім`я голови домогосподарства, який визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми його членами за їх спільною згодою, і записується в особовому рахунку першим. 
Розділ I «Список членів домогосподарства» розрахований на домогосподарство, яке у своєму складі має не більше 6 членів. Якщо ж домогосподарство складається з більшої кількості осіб, то для запису всіх членів потрібно відвести два аркуші або вклеїти вкладки, якщо домогосподарство збільшилось протягом строку дії погосподарських книг. У цьому розділі першим записується голова домогосподарства, потім всі інші члени господарства як присутні, так і тимчасово відсутні. Прізвище, ім`я та по батькові всіх членів домогосподарства потрібно писати повністю, без перекручування та скорочення, використовуючи для цього всі три рядки, відведені в призначених для кожного члена домогосподарства колонках. 
Враховуючи наведене законодавче регулювання ведення погосподарського обліку, надану Виконавчим комітетом Рогізнянської сільської ради інформацію та відомості погосподарських книг, суд погоджується з доводами предчставника відповідача про те, що головою домогосподарства, тобто фактичним власником та володільцем новозбудованого житлового будинку, якому був присвоєний № 516 та відкрито погосподарську книгу № 8, був саме ОСОБА_6 . 
Також як вбачається з Будинкової книги будинку АДРЕСА_12 , оформленої 26.06.2007 та виданої ОСОБА_6 , який був відповідальний за її ведення, реєстрація місця його проживання у вказаному житловому будинку була здійснена 13.03.1997, а місце проживання ОСОБА_7 було зареєстроване в цьому житловому будинку 01.10.2004. 
До вказаної дати ОСОБА_7 проживав в строму житловому будинку 1954 року побудови, однак у зв`язку з переходом на проживання до сина ОСОБА_6 в його житловий будинок, розташований та тій же земельній ділянці, зазначеним вище рішенням Виконавчого комітету Рогізнянської сільської ради № 73 від 22 грудня 2004 року було закрито погосподарський номер, власником якого є ОСОБА_27 і переведено його в статус літньої кухні, яка стала частиною будинковолодіння. ,
Вище міститься висновок суду про правомірність зазначеного рішення Виконавчого комітету Рогізнянської сільської ради № 73 від 22 грудня 2004 року та переведення старого житлового будинку в статус літньої кухні, а також про те, що цим фактом не порушено прав та законних інтересів позивача ОСОБА_3 . 
Відповідно до ст. 186 Цивільного кодексу України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі та пов`язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Також відповідно до ст. 381 Цивільного кодексу України до складу садиби входять житловий будинок, господарсько-побутові будівлі та споруди, розташовані на одній земельній ділянці та пов`язані спільним господарським призначенням. 
Літня кухня як господарсько-побутова будівля є складовою такого майнового комплексу та не повинна розглядатися як самостійний окремий об`єкт нерухомості. 
Отже, після переведення старого житлового будинку в статус літньої кухні вказаний об`єкт втратив самостійне житлове призначення та набув функціонального призначення з обслуговування основного житлового будинку, у зв`язку з чим став приналежністю головної речі – житлового будинку. 
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постановах від 26.04.2023 у справі № 303/4772/16-ц та від 12.06.2019 у справі № 487/4106/14-ц, про те, що господарсько-побутові будівлі, у тому числі літні кухні, розташовані на одній земельній ділянці з житловим будинком та призначені для його обслуговування, є приналежністю головної речі, не є самостійними нерухомими речами та слідують за головною річчю. 
Дана обставина, а саме будівництво нового житлового будинку ОСОБА_6 , крім зазначених документів, підтверджується також наведеними вище показаннями допитаних судом свідків. 
Більше того. Сам позивач ОСОБА_3 не заперечив тієї обставини, що новий будинок збудував саме ОСОБА_6 , а також вказав, що не претендує на цей будинок, а вважає, що має право на частку в старому будинку в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7 , який був власником цього будинку (старого), що, на думку позивача, незаконно був переведений в статус літньої кухні. 
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). 
Згідно з ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Однак станом на день смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 останній не був власником житлового будинку, якому на даний час присвоєно адресу: АДРЕСА_2 (попередні адреси описано вище), а старий будинок 1954 року побудови, володільцем якого він був, втратив статус самостійного об`єкта нерухомого майна та, відповідно, об`єкта права власності, в зв`язку з переведенням його в статус літньої кухні, яка стала частиною будинковолодіння, власником якого був ОСОБА_6 , згідно з рішенням Виконавчого комітету Рогізнянської сільської ради № 73 і суд дійшов висновку про правомірність зазначеного рішення та переведення старого житлового будинку в статус літньої кухні. 
Також слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав.
За змістом ст. ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Статтею 13 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. 
Такий висновок щодо застосування норм права зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17. 
Також відповідно до норм ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, судовий захист надається лише у разі порушення, невизнання або оспорювання права чи інтересу особи. За відсутності порушеного права відсутні й підстави для його судового захисту.
Так, згідно з ст. 16 Цивільного кодексу України захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. 
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
У п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».
Задоволення вимоги про скасування права власності на новозбудований будинок призведе до ситуації правової невизначеності, за якої об`єкт нерухомості фактично залишиться без зареєстрованого власника, що суперечить суті державної реєстрації речових прав та принципу правової визначеності.
Також згідно з з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 09 листопада 2021 року у справі № 466/8649/16-ц, скасування державної реєстрації права власності саме по собі не є належним способом захисту, оскільки створює прогалину в Державному реєстрі речових прав, а належним способом захисту є вимога, яка безпосередньо відновлює порушене право позивача. 
Беручи до уваги наведене вище, суд вважає, що оскільки позивач ОСОБА_3 не заявляє вимоги про визнання права власності за собою на житловий будинок (новий, який збудував і до дня смерті був власником ОСОБА_6 ) і сам вказує, що не претендує на цей будинок, скасування права власності ОСОБА_6 жодним чином не призведе до відновлення будь-якого права позивача, а лише створить юридичну невизначеність щодо правового режиму цього нерухомого майна.
Крім того, позивач не надав жодних обґрунтованих пояснень та доказів, що фактом реєстрації за ОСОБА_6 права власності на вказаний будинок порушено його права та/або законні інтереси і які саме. 
Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що вказані позовні вимоги ОСОБА_3 також не підлягають задоволенню.
Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 в повному обсязі, понесені ним судові витрати не відшкодовуютьсч з відповідачів. 
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 263, 268, 273, 354 ЦПК України, 

вирішив:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду. 
Повне найменування учасників справи: 
позивач – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , проживає за адресою: АДРЕСА_13 ;
відповідач – Виконавчий комітет Яворівської міської ради Яворівського району Львівської області, код ЄДРПОУ 33213539, юридична адреса: Львівська область, Яворівський район, м. Яворів, вул. Львівська, 15;
відповідач – ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_14 ;
відповідач – ОСОБА_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_14 ;
відповідач – ОСОБА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_14 ; 
третя особа – приватний нотаріус Яворівського нотаріального округу Бунтусова Олена Володимирівна, юридична адреса: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Степана Бандери, 19. 

Суддя Д.Б. Поворозник