Справа № 675/195/26 
Провадження № 2/675/477/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"18" травня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючого судді Короля О.В., за участю секретаря судового засідання Беліци М.О., учасників справи:
позивача: не з`явилася,
представника позивача: не з`явився,
представника відповідача: не з`явився,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання у порядку спадкування права власності на майно,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1  (по тексту –  ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Ізяславського районного суду Хмельницької області з позовною заявою до Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області про визнання в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 (по тексту рішення – ОСОБА_2 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 (по тексту рішення – ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на наступні обставини.
Так вказує, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина за законом. Спадкове майно складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилась спадщина за заповітом. Спадкове майно складається з житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку з цим ОСОБА_1 звернулась до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із заявою про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та оформлення спадкових прав.
Однак нотаріусом було повідомлено про відсутність можливості оформлення спадкових прав у зв`язку з тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ізяславської районної Ради народних депутатів Хмельницької області 28.08.1989, житловий будинок, належить колгоспному двору, головою якого являвся ОСОБА_3 . Згідно довідки виданої Ріпківським старостинським округом Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області 21.07.2025 №87, станом на 15.04.1991 рік, головою колгоспного двору являвся ОСОБА_3 та членом колгоспного двору була ОСОБА_2 - дружина.
Зважаючи на те, що вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами згідно записів у погосподарській книзі Ріпківського старостинського округу Шепетівського району Хмельницької області належав до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15.04.1991 року членами цього колгоспного двору були ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у ньому - по 1/2 частці.
Вказує, що державним нотаріусом фактично відмовлено ОСОБА_1 в оформленні спадщини на вищезазначене будинковолодіння через відсутність на нього належного правовстановлюючого документа.
Отже, враховуючи, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 внесено відомості у по господарську книгу - Ріпкінського старостинського округу - Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області, згідно записів якої воно належало до майна колгоспного двору, тому за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (1/2 частка якого належала ОСОБА_3 , як голові колгоспного двору - та 1/2 частка житлового якого належала ОСОБА_2 , як члену колгоспного двору).
Крім того, до спадкової маси також входить земельна ділянка площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За покликанням позивача, з огляду на те, що вона є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому за нею слід визнати право власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку.
Позивач у судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву про розгляд справи без їх участі, де вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, однак представником подано письмову заяву про розгляд справи без його участі з покликанням на відсутність заперечень щодо задоволення заявлених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши доводи позивача, викладені в позовній заяві, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що Старокостянтинівським районним виділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 11.03.2021.
Згідно відомостей, що містить спадкова справа за №207/2021, копія якої надана завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Тетяною Заворотною №277/01-16 від 10.03.2026, вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_2 , прийняла спадкоємець за законом ОСОБА_1 , якій 06.01.2022 вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом (№1-15 в реєстрі) на земельну ділянку; інші спадкоємці: онука ОСОБА_4 (за заповітом) та чоловік ОСОБА_3 (за законом) подали заяви про відмову від прийняття спадщини.
Згідно повідомлення (відповіді) на звернення ОСОБА_1 №64/02-14 від 16.01.2026 нотаріусом було повідомлено про відсутність можливості оформлення спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Відмова нотаріуса була обумовлена приписами ст. 120 ЦК Української РСР (в редакції від 18.07.1963), ст. 120 ЗК України та тим, що згідно свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ізяславської районної Ради народних депутатів Хмельницької області 28.08.1989 року, житловий будинок, належить колгоспному двору, головою якого являвся ОСОБА_3 . Згідно довідки виданої Ріпківським старостинським округом Ізяславської міської ради Шепетівського району Хмельницької області 21.07.2025 №87, станом на 15.04.1991 рік, головою колгоспного двору являвся ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та членом колгоспного двору була ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) - дружина.
Крім цього судом встановлено і те, що  ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , про що Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 21.08.2024.
Згідно відомостей, що містить спадкова справа за №207/2021, копія якої надана завідувачем Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Тетяною Заворотною №277/01-16 від 10.03.2026 вбачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 , також прийняла спадкоємець ОСОБА_1 , якій, з поміж іншого майна та інших спадкоємців, спадкодавець заповів житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0, 2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (заповіт від 16.06.2021 №1-751).
Згідно повідомлення (відповіді) на звернення ОСОБА_1 №63/02-14 від 16.01.2026 нотаріусом було повідомлено про відсутність можливості оформлення спадкових прав на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0, 2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Відмова (відповідь) нотаріуса була обумовлена тими ж підставами та обставинами, що викладені у повідомлені нотаріуса на звернення ОСОБА_1 №64/02-14 від 16.01.2026.
Ухвалюючи рішення по суті заявлених позовних вимог суд враховує також наступне.
Згідно ст. 120 ЦК УРСР колгоспний двір це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності..
У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору.
З введенням у дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано і питання права власності на майно колишніх колгоспних дворів регулюється нормами ЦК УРСР 1963 року.
Правовий режим власності колгоспного двору, виділ частки з колгоспного двору, його поділ, а також підстави втрати права на частку в майні колгоспного двору визначено статтями 120-126 ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985, №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалось за головою колгоспного двору.
Статтею 120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) було передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.
За положеннями ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 №20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.
Так, згідно зі статтями 120, 123 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.
Правильне застосування судами норм статей 120, 123 ЦК УРСР 1963 року передбачає з`ясування питання про віднесення будинку до відповідної суспільної групи господарств. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 18.11.2015 у справі № 6-350цс15.
Як вбачається з свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого виконкомом Ізяславської районної Ради народних депутатів Хмельницької області 28.08.1989 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого являвся ОСОБА_3 .
Згідно довідки Ріпківського старостинського округу №87 від 21.07.2025 зазначено, що згідно запису погосподарської книги №2 с. Ріпки (1991-1995), за особовим рахунком № НОМЕР_3 погосподарського обліку станом на 15.04.1991, головою колгоспного двору являвся ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та членом колгоспного двору являлася ОСОБА_2 (дружина ІНФОРМАЦІЯ_4 ).
Зважаючи на те, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 згідно записів у погосподарській книзі Ріпківського старостинського округу Шепетівського району Хмельницької області належав до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15.04.1991 членами цього колгоспного двору були ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , тому зазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у ньому - по 1/2 частці.
Отже, з урахуванням вище встановлених обставин, після прийняття спадщини за законом після матері ОСОБА_2 позивач успадкувала 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Також позивач після прийняття спадщини за заповітом після батька ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22.02.2012 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.
У зв`язку із відсутністю належного правовстановлюючого документу на вказаний будинок на ім`я спадкодавця, позивачу було відмовлено у видачі на її ім`я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , що відображено у відповіддях нотаріуса №63/02-14, №64/02-14 від 16.01.2026.
Суд вважає, що в даному випадку наявністю вказаної відмови у вчиненні нотаріальної дії, що винесена державним нотаріусом доведено неможливість позасудового оформлення права на спадщину на вказаний будинок через відсутність у спадкоємця на об`єкт спадкування правовстановлюючих документів.
За приписами ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Як визначає ч. 1 ст. 1223 ЦК УКраїни право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. 
З огляду на зазначене вбачається, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1  знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, а тому, суд доходить висновку про обґрунтованість цих позовних вимог та необхідність їх задоволення.
Крім того, до спадкової маси також входить земельна ділянка площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщенні на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельную ділянку або її частину, на якій вони розміщенні, без зміни її цільового призначення.
З огляду на задоволення позовних вимог в частині визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , оскільки позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину в установленому порядку, то за позивачем необхідно визнати право власності в порядку спадкування і на земельну ділянку площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Тим самим, враховуючи, що обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, є достовірними та обґрунтованими, сумніву в суду не викликають, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення у повному обсязі.
Керуючись статтями 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 2-13, 247, 264, 265 ЦПК України, суд, 
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю.
Визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_4 ) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .
Визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП – НОМЕР_4 ) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельну ділянку, площею 0,2150 га, кадастровий номер 6822186300:01:003:0004, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності у часників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне рішення з урахуванням ч. 5 ст. 268 ЦПК України складено 18.05.2026.

Суддя Олександр Король