Справа № 523/25851/25
Провадження №1-кп/523/1066/26
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2026 року м.Одеса
Пересипський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 
прокурора Одеської обласної прокуратури – ОСОБА_3 
захисника – ОСОБА_4 
обвинуваченого (підсудного) – ОСОБА_5 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №72025161000000081 від 27.11.2025 року, за обвинуваченням: 
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Чаренцаван Республіки Вірменії, громадянина України, військовозобов`язаного, зі середньою освітою, не одруженого та офіційно непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204 КК України, 
ВСТАНОВИВ:
На початку січня 2025 року (більш точну дату та час не встановлено) по 18.11.2025 року, підсудний ОСОБА_5 , керуючись прагненням до наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, всупереч вимогам Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» від 02.03.2015 року №222-VIII, зі змінами і доповненнями та іншого законодавства України, що регулює обіг підакцизних товарів, перебуваючи у межах міста Одеси, з корисливих мотивів вирішив здійснити незаконне придбання і транспортування з метою збуту, зберігання з цією метою та збут незаконно виготовлених тютюнових виробів на території м.Одеса.
Так, на початку січня 2025 року (більш точну дату та час не встановлено), підсудний ОСОБА_5 отримав у невстановлених осіб нежитлове приміщення торгового кіоску за картографічними координатами з картографічного Google Інтернет-сервісу ( НОМЕР_1 , 30.800438), який розташований по вулиці Академіка Заболотного, в м.Одесі, для зберігання незаконно виготовлених тютюнових виробів з метою подальшого збуту.
В період з січня 2025 року (більш точну дату та час не встановлено) по 18.11.2025 року, підсудний ОСОБА_5 здійснив незаконне придбання з метою подальшого збуту у невстановлених осіб та місці незаконно виготовлених тютюнових виробів у загальній кількості 1031 пачка, зокрема цигарки: Compliment у кількості 130 пачок; Winston у кількості 97 пачок; Kent у кількості 20 пачок; Parliament у кількості 10 пачок; Rothmans у кількості 28 пачок; Kansas у кількості 68 пачок; Urta у кількості 112 пачок; Marlboro у кількості 60 пачок; Marshall у кількості 97 пачок; Lifa у кількості 25 пачок; Гуцульские у кількості 18 пачок; Passage у кількості 87 пачок; Urta у кількості 16 пачок; Tito у кількості 16 пачок; UT у кількості 24 пачки; DEF у кількості 28 пачок; Morgan у кількості 37 пачок; Ritm у кількості 28 пачок; Palermo у кількості 31 пачка; Basio у кількості 19 пачок; Marshall у кількості 70 пачок; Sobranie у кількості 2 пачки.
Разом з цим, з метою реалізації протиправного умислу, направленого на транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, підсудний ОСОБА_5 отримав у невстановлений спосіб та час у користування транспортний засіб BMW 528i, державний номерний знак НОМЕР_2 , який використовував для транспортування незаконно виготовлених тютюнових виробів з невстановлених місць придбання до місця незаконного зберігання незаконно виготовлених тютюнових виробів – нежитлового приміщення торгового кіоску за картографічними координатами Google Інтернет-сервісу (46.576522, 30.800438), який розташований по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі.
В подальшому, у вказаний період часу з початку січня 2025 року (більш точну дату та час не встановлено) по 18.11.2025 року, реалізовуючи протиправний умисел, спрямований на збут незаконно виготовлених тютюнових виробів, перебуваючи у нежитловому приміщенні за вищевказаною адресою, підсудний ОСОБА_5 здійснив їх збут на адресу особи, залученої до конфіденційного співробітництва, - двох пачок незаконно виготовлених тютюнових виробів Sobranie за готівкові кошти на загальну суму 160 гривень, а також збув двадцять пачок незаконно виготовлених тютюнових виробів Marshall за готівкові кошти на загальну суму 1300 гривень іншим невстановленим особам. 
Вилучені 18.11.2025 року у ході обшуку тютюнові вироби за вищезазначеною адресою, а також тютюнові вироби, збуті на адресу особи, залученої до конфіденційного співробітництва, - не відповідають вимогам Законам України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», вимогам ДСТУ ГОСТ 3935:2004 «Сигарети. Загальні технічні умови», а також Положенню про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах. 
Вищезазначені тютюнові вироби не придатні до реалізації на території України. 
Таким чином, підсудний ОСОБА_5 , не маючи відповідних ліцензій на оптову та роздрібну торгівлю тютюновими виробами, діючи умисно, всупереч положенням Податкового кодексу України, Закону України «Про заходи щодо попередження та зменшення вживання тютюнових виробів і їх шкідливого впливу на здоров`я населення» та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», здійснив незаконне придбання з метою збуту, транспортування з метою збуту, зберігання з метою збуту та збут незаконно виготовлених тютюнових виробів.
Підсудний ОСОБА_5 повністю визнав свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні та будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.
Так, підсудний ОСОБА_5 під час допиту в суді пояснив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставинах, він задля отримання грошової вигоди вирішив придбати та перепродати тютюнові вироби, які він закупляв на ринку «Привіз» та деякі з яких були без марок акцизного збору. Протягом січня-листопада 2025 року він займався такою діяльністю, використовуючи для збуту таких тютюнових виробів орендований ним кіоск по вул.Академіка Заболотного в м.Одесі. Перелік вилучених у нього тютюнових виробів, їх марка та кількість, а також результати їх експертних досліджень, ним не оспорюється. Визнає збут ним двох пачок цигарок «Sobranie» за 160 гривень, а також двадцяти пачок цигарок «Marshall» за 1300 гривень. 
Шкодує про скоєне, просить суворо не карати і надати йому шанс, обіцяє такого більше не вчиняти. 
Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.
За наведених підстав, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких, окрім допиту підсудного, не здійснювалось, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.
Приймаючи до уваги наведені обставини та отримавши покази підсудного ОСОБА_5 , судом встановлено, що вказаний підсудний своїми умисними діями скоїв незаконне придбання з метою збуту, зберігання з цією ж метою, збут та транспортування з метою збуту незаконно виготовлених тютюнових виробів, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.1 ст.204 КК України.
З огляду на ч.1 ст.204 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за незаконне придбання з метою збуту або зберігання з цією метою, а також збут чи транспортування з метою збуту незаконно виготовлених спирту етилового, спиртових дистилятів, алкогольних напоїв, пива, тютюнових виробів, тютюну, промислових замінників тютюну, пального або інших підакцизних товарів, що караються штрафом від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.
З 01.01.2025 року основні засади державної політики щодо регулювання, ввезення на митну територію України, оптової і роздрібної торгівлі тютюновими виробами, а також посилення боротьби з їх незаконним виробництвом та обігом на території України визначаються Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, спиртових дистилятів, біоетанолу, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, тютюнової сировини, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі - Закон).
Статтею 1 Закону, серед іншого, визначено: 
- незаконний обіг тютюнових виробів - ввезення на митну територію України, вивезення за межі митної території України, транспортування, зберігання, торгівля тютюновими виробами, з порушенням вимог законодавства, що регулює відповідні питання; оптова торгівля тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, 
- діяльність з реалізації власно вироблених, ввезених або придбаних тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, іншим суб`єктам господарювання, що мають ліцензію на право оптової та/або роздрібної торгівлі тютюновими виробами або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах;
- роздрібна торгівля - діяльність з продажу товарів (у тому числі з їх відвантаженням для подальшої доставки) кінцевим споживачам для особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив без фактичного споживання у місці продажу або на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших закладах громадського харчування; 
- тютюнові вироби - сигарети з фільтром або без фільтра, цигарки, сигари, сигарили, а також люльковий, нюхальний, смоктальний, жувальний тютюн, махорка та інші вироби з тютюну чи його замінників, інші відмінні від рідин, що використовуються в електронних сигаретах, нікотиновмісні продукти, їх замінники для куріння, нюхання, смоктання, жування чи вдихання без горіння шляхом нагрівання.
Відповідно до ст.23 Закону - оптову та роздрібну торгівлю тютюновими виробами здійснюють суб`єкти господарювання за наявності у них ліцензії на право роздрібної торгівлі тютюновими виробами.
У відповідності до п.14.1.107 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, марка акцизного податку - це спеціальний знак для маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, віднесений до документів суворого обліку, який підтверджує сплату акцизного податку, легальність ввезення та реалізації на території України цих виробів.
Згідно з положеннями ст.226 Податкового кодексу України, у разі виробництва на митній території України алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, чи ввезення таких товарів на митну територію України платники податку зобов`язані забезпечити їх маркування марками встановленого зразка у такий спосіб, щоб марка акцизного податку розривалася під час відкупорювання (розкривання) товару.
Наявність наклеєної в установленому порядку марки акцизного податку встановленого зразка на пачці (упаковці) тютюнового виробу є однією з умов для ввезення на митну територію України і продажу таких товарів споживачам, а також підтвердженням сплати податку та легальності ввезення товарів. Вважаються такими, що немарковані тютюнові вироби з підробленими марками акцизного податку.
Згідно з пунктом 226.11 статті 226 Податкового кодексу України, на митній території України заборонено ввезення, зберігання, транспортування, прийняття на комісію з метою продажу та продаж немаркованих у встановленому порядку алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах.
Крім того, пункт 24 Положення про виготовлення, зберігання, продаж марок акцизного податку та маркування алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин для електронних сигарет визначає, що зазначені дії також заборонені стосовно продукції, маркованої з порушенням вимог цього Порядку, у тому числі тютюновмісних виробів для електричного нагрівання (ТВЕН).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 у розглядуваному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги характер, обставини і тяжкість вчиненого ним кримінально-протиправного діяння, його корисливу спрямованість, спосіб скоєння і суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення, яке в силу ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів у сфері господарської діяльності, що мало місце під час дії воєнного стану в Державі та військової агресії рф проти України, а також судом ураховується у певній мірі висновки досудової доповіді органу пробації, характеризуючі дані вказаного підсудного і стан його здоров`я.
Так, з матеріалів судового провадження та досудової доповіді органу пробації вбачається, що підсудний ОСОБА_5 свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні визнав повністю і надав під час допиту в суді зізнавальні покази; раніше не судимий і вперше притягається до кримінальної відповідальності; неодружений і офіційно непрацевлаштований; забезпечений місцем реєстрації в Одеській області, але тимчасово проживає в м.Одесі без реєстрації, де характеризується позитивно; на обліку КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР не перебуває; під час судового провадження здійснив перерахування добровільної допомоги в розмірі 10000 гривень на підтримку Збройних Сил України. 
При цьому, при визнанні добровільного перерахування підсудним ОСОБА_5 благодійної допомоги на підтримку Збройних Сил України, як пом`якшуючої його покарання обставиною, суд виходить з правової позиції Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеної у постанові від 19.07.2023 по справі №442/2407/22 (провадження №51-2963км23), якою підтверджено можливість віднесення добровільного перерахування грошових коштів на підтримку ЗСУ в умовах воєнного стану до обставин, що свідчать про щире каяття обвинуваченого та обумовлює можливість пом`якшення покарання.
Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_5 , слід віднести щире каяття та добровільне перерахування грошових коштів на підтримку Збройних Сил України, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, не встановлено.
Комплексність наведених обставин свідчить про певну схильність підсудного ОСОБА_5 до кримінально-протиправної поведінки, про його небажання займатися суспільно-корисною працею в умовах складного для держави часу - воєнного стану. що за своєю сукупністю обумовлює можливість його виправлення і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень без тимчасової ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді штрафу в межах, визначених санкцією ч.1 ст.204 КК, з конфіскацією та знищення незаконно виготовленої продукції.
Положення ч.ч.1, 2 ст.53 КК України встановлюють, що штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті, а розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Згідно ж зі ст.59 вказаного Кодексу, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого, та конфіскація майна встановлюється за тяжкі й особливо тяжкі корисливі злочини, за злочини проти основ національної безпеки України, громадської безпеки, незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначене лише у випадках, спеціально призначених в Особливій частині цього Кодексу.
Наряду з наведеним, зважаючи на позицію сторони захисту та досліджуючи питання можливості застосування положень ст.69 КК України при призначенні покарання підсудному ОСОБА_5 у розглядуваному кримінальному провадженні, суд виходить з такого.
Відповідно до ч.1 ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу.
Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві розкрито у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 01.02.2018 року (справа №634/609/15-к), яке охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючи норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст.66, ст.67 КК України), визначення «інші обставини справи», або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості призначення більш м`якого покарання або виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.69 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.
Однак, доводи сторони захисту щодо наявності у підсудного ОСОБА_5 певних обставин (щире каяття, співпраця зі слідством, надання зізнавальних показів, притягнення до кримінальної відповідальності вперше і добровільна підтримка ЗСУ тощо), то з урахуванням характеру і обставин вчиненого підсудним, за переконанням суду і в аспекті приписів ст.69 КК України, не містять достатніх даних, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого вказаним підсудним кримінального правопорушення та обумовлюють можливість призначення йому покарання нижче від найнижчої межі, визначеної у ч.1 ст.204 цього Кодексу.
Тотожну позицію висловив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 15.03.2018 року (№51-1118км18), яким сформульовано, що призначення за правилам ст.69 КК України більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції відповідної норми, можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції відповідної статті було б явно несправедливим.
Попри те, як вбачається з матеріалів розглядуваного кримінального провадження і показів допитаного в суді підсудного ОСОБА_5 , викриття діяльності останнього відбулося не у зв`язку з осудом ним своєї поведінки чи з`явленням до правоохоронних органів із зізнанням або ініціативною і добровільною видачею ним незаконно виготовлених і придбаних з метою збуту підакцизних товарів, не з огляду на намагання виправити виниклу ситуацію іншим чином, а внаслідок своєчасно вжитих правоохоронним органом відповідних оперативно-розшукових (слідчих) заходів з викриття підсудного (закупівлі, обшуку і вилучення незаконно виготовлених підакцизних товарів). 
Отже, суд доходить висновку про те, що запропонований стороною захисту спосіб призначення покарання підсудному ОСОБА_5 зі застосуванням положень ст.69 КК України не відповідає меті та завданням кримінального закону, особі підсудного, а також обставинам і характеру доведеного в суді обвинувачення, його суспільно-економічної небезпечності та корисливої спрямованості, що стороною захисту не спростовано, а відтак означений спосіб призначення покарання вочевидь не забезпечить виправлення вказаного підсудного та попередження вчинення нових протиправних діянь як ним так і іншими особами.
Таким чином, в умовах змагальності судового процесу, з урахуванням наведених вище обставин, суд вважає, що підстави для призначення підсудному ОСОБА_5 покарання в порядку ст.69 КК України, – стороною захисту належним чином не обґрунтовані та матеріалами кримінального провадження не доведені.
Досліджуючи ж питання щодо застосування за клопотанням прокурора спеціальної конфіскації до речового доказу в кримінальному провадженні – автомобіля BMW 528i, державний номерний знак НОМЕР_2 , а також вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді на цей же транспортний засіб, який належить ОСОБА_6 , суд виходить з такого.
За змістом ст.96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само в інших передбачених цією нормою закону випадках, а  спеціальна конфіскація застосовується на підставі, зокрема обвинувального вироку суду.
Відповідно до ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема  у випадку якщо вони були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання, а спеціальна конфіскація не застосовується до грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у цій статті, які згідно із законом підлягають поверненню власнику (законному володільцю) або призначені для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. 
Згідно з ч.9 ст.ст.100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу та при цьому, поміж іншого  гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).
У ч.ч.1, 4 ст.174 КПК України врегульовано, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Таким чином, ураховуючи наведені приписи законодавства та зважаючи на встановлені під час судового розгляду обставини вчинення підсудним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, використання ним при транспортуванні підакцизних товарів автомобіля BMW 528i, державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , але яка не була обізнана про наміри підсудного щодо використання її майна у протиправній діяльності, що стороною обвинувачення не спростовано, то суд вважає, що означений автомобіль, який на стадії досудового розслідування визнаний речовим доказом, не підлягає спеціальній конфіскації в дохід держави в порядку ст.ст.96-1, 96-2 КК України, а долю цього транспортного засобу слід вирішувати згідно зі ст.ст.100, 174 КПК України. 
На підставі сукупності викладеного, дотримуючись принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у розглядуваному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованого підсудному ОСОБА_5 кримінального правопорушення, його характер, корисливу спрямованість і ступінь тяжкості, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючі особу підсудного дані, комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства, суд у контексті ст.ст.50, 53, 65 КК України доходить висновку про те, що обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного, недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень уявляється доцільність призначення підсудному покарання у виді штрафу в межах мінімальної санкції, визначеної у ч.1 ст.204 означеного Кодексу, із одночасною конфіскацією і знищенням незаконно виготовлених товарів. 
Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України, а стосовно процесуальних витрат – в силу положень ст.ст.124, 126 цього ж Кодексу. 
Керуючись ст.ст.100, 124, 126, 174, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.204 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподаткованих мінімумів громадян, що складає 85000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень, з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.
В порядку ст.26 Кримінально-виконавчого кодексу України, контроль за виконанням засудженим ОСОБА_5 вироку в частині призначеного покарання у виді штрафу, – покласти на Пересипський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.
На підставі ст.174 КПК України, клопотання адвоката ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного на автомобіль BMW 528i, державний номерний знак НОМЕР_2 , - задовольнити, а арешт на майно у кримінальному провадженні, накладений за ухвалами слідчого судді:
- від 27.11.2025 на цигарки: Compliment у кількості 130 пачок; Winston у кількості 97 пачок; Kent у кількості 20 пачок; Parliament у кількості 10 пачок; Rothmans у кількості 28 пачок; Kansas у кількості 68 пачок; Urta у кількості 112 пачок; Marlboro у кількості 60 пачок; Marshall у кількості 87 пачок; Lifa у кількості 25 пачок; Гуцульские у кількості 18 пачок; Passage у кількості 87 пачок; Urta у кількості 16 пачок; Tito у кількості 16 пачок; UT у кількості 24 пачки; DEF у кількості 28 пачок; Morgan у кількості 37 пачок; Ritm у кількості 28 пачок; Palermo у кількості 31 пачка; Basio у кількості 19 пачок; Marshall у кількості 70 пачок; Sobranie у кількості 2 пачки;
- від 28.07.2025 на вилучені під час обшуку торгового кіоску за картографічними координатами Google Інтернет-сервісу (46.576522, 30.800438), який розташований по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі чернові записи;
- від 29.07.2025 на вилучені в ході обшуку транспортний засіб BMW 528i, державний номерний знак НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , після набрання вироком законної сили, - скасувати.
Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні:
– цигарки: Compliment у кількості 130 пачок; Winston у кількості 97 пачок; Kent у кількості 20 пачок; Parliament у кількості 10 пачок; Rothmans у кількості 28 пачок; Kansas у кількості 68 пачок; Urta у кількості 112 пачок; Marlboro у кількості 60 пачок; Marshall у кількості 87 пачок; Lifa у кількості 25 пачок; Гуцульские у кількості 18 пачок; Passage у кількості 87 пачок; Urta у кількості 16 пачок; Tito у кількості 16 пачок; UT у кількості 24 пачки; DEF у кількості 28 пачок; Morgan у кількості 37 пачок; Ritm у кількості 28 пачок; Palermo у кількості 31 пачка; Basio у кількості 19 пачок; Marshall у кількості 70 пачок; Sobranie у кількості 2 пачки, які зберігаються в ПП «КЛЕСТ ЛТД» (ЄДРПОУ33659539), а також дві пачки цигарок Sobranie, десять пачок цигарок Marshall без марок акцизного збору та десять пачок цигарок Marshall з марками акцизного збору, які перебувають у розпорядженні заступника керівника відділу підрозділу ТУБЕБ в Одеській області ОСОБА_7 (постанови від 12.02.2025, 05.11.2025, 08.07.2025, відповідно), - конфіскувати та знищити;
- чернові записи, вилучені під час обшуку торгового кіоску за картографічними координатами Google Інтернет-сервісу (46.576522, 30.800438), який розташований по вулиці Академіка Заболотного в м.Одесі, що долучені до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, - продовжити зберігати у означених матеріалах; 
- транспортний засіб BMW 528i, державний номерний знак НОМЕР_2 , з ключами, який належить ОСОБА_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , що зберігаються в ПП «КЛЕСТ ЛТД», - повернути за належністю власникові. 
В силу ст.ст124, 126 КПК України, процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення експертних досліджень в сумі 13371 (4457,00+3565,60+1782,80+1782,80+1782,80) гривень, - стягнути із засудженого ОСОБА_5 , на користь держави.
Копії вироку вручити під розписку прокуророві та засудженому ОСОБА_5 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити до Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України та до підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області , - для виконання, в межах їх відповідних повноважень.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1