Справа № 175/10703/25
Провадження № 2/175/2170/25
РІШЕННЯ 
Іменем України
(Заочне)
"21" квітня 2026 р. с-ще Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі: 
головуючого судді Войтуха О.М.
з участю секретаря Радонського М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Краматорська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду Дніпропетровської області перебуває цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Краматорська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому позивачка просить суд визнати відповідачку ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідачка з 2015 року фактично не проживає за місцем реєстрації, а з 05 вересня 2018 року має зареєстроване місце проживання в іншій країні.
Представник позивачки ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала суду письмову заяву, в якій просила суд проводити розгляд справи без участі сторони позивача, не заперечує щодо винесення заочного рішення. 
Відповідачка ОСОБА_2 про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак у судове засідання не з`явилася, причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подала, а тому зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України.
Третя особа ОСОБА_3 про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень проти позовної заяви не подавав.
Представник третьої особи: Краматорської міської ради - Відющенко О.М. - про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з поясненнями поданими 30 вересня 2025 року, вважає за можливе розглянути справу без участі представника Краматорської міської ради, заперечень не подавав.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном за власним розсудом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування і розпорядження своїм майном.
Встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є зареєстрованою в квартирі АДРЕСА_2 разом з матір`ю ОСОБА_1 на підставі Договору найму житлового приміщення від 14 жовтня 1986 року, який був укладений з її батьком ОСОБА_3 , який є основним квартиронаймачем житлового приміщення.
Відповідно довідки №18028 від 26 травня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (уповноважений власник/співвласник, наймач) та її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до свідоцтва про народження НОМЕР_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .
Згідно з позовною заявою третя особа ОСОБА_3 за вказаною адресою на даний момент не зареєстрований, що підтверджується копією його паспорта (серія та номер НОМЕР_2 ), яка додана до матеріалів справи.
Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи №1426-
5003384020 від 31 липня 2024 року на теперішній час ОСОБА_3 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно з Довідкою №12 від 26 травня 2025 року про перенумерацію житлових будинків до 2010 року встановлено, що відповідно до рішення Краматорської міської ради народних депутатів №402 від 02 вересня 1987 року, житловий будинок по АДРЕСА_3 був перенумерований з номера АДРЕСА_4 . 
Відповідно до Акту про не проживання від 23 травня 2025 року №01-26-27 встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з 2015 року по теперішній час. Однією родиною відповідачка з позивачкою не проживає, особистих речей за зареєстрованим місцем проживання не має. Відповідач ОСОБА_2 жодних витрат на утримання квартири АДРЕСА_5 , не несе.
Відповідно до копії паспорту відповідачки № НОМЕР_3 , виданого 15 серпня 2017 року відповідним органом Російської Федерації, місцем реєстрації проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Краматорська Донецької області, є АДРЕСА_6 .
Не проживаючи за даною адресою, відповідачка ОСОБА_2 не сплачує комунальні платежі, в утримані житла участі не бере. Ніяких перешкод у проживанні відповідачки ОСОБА_2 з позивачкою ОСОБА_1 не чинилося. Однак, враховуючи наведене, реєстрація відповідачки ОСОБА_2 в квартирі створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача позивач ОСОБА_1 здійснює повноцінно, скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не має можливості та інше.
Відповідно до пояснення щодо позову від 30 вересня 2025 року ОСОБА_5 -представника третьої особи: Краматорської міської ради – позовна заява подана з дотриманням вимог чинного законодавства, заперечень щодо заяви немає.
Відповідно 47 Конституції України право громадянина на житло непорушне.
Згідно із ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року реєстрація - це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. 
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
В пункті 34 Постанови Пленуму №5 від 07 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ наголосив, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Згідно зі статтею 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається право користування жилим приміщенням протягом шести місяців. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках, зокрема, взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім`ї.
Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.
Таким чином, судом встановлено, зазначені в матеріалах справи обставини свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_2 з 2015 року фактично не проживає за місцем реєстрації, а з 05 вересня 2018 року має зареєстроване місце проживання в іншій країні.
З викладеного вбачається, що відповідач ОСОБА_2 понад 6 місяців не проживає за місцем реєстрації, що відповідно до ст. 71 ЖК України, є підставою для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Визнання особи такою, що втратила право користування житлом, тягне за собою зняття цієї особи з реєстрації в даному приміщенні.
А тому, суд вважає позовні вимоги про визнання відповідачки ОСОБА_6 такою, що втратила право користування житловим приміщенням - обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач у своєму позові просив всі судові витрати залишити за нею, то відповідно вони покладаються на позивача.
Керуючись ст. 15, 16, 317, 319, 391 ЦК України, ст. 41 Конституції України, 71, 72 ЖК УРСР, ст. ст. 12, 13, 76, 130, 141, 223, 263-266, 280-282 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням – задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Реквізити сторін:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Відповідач – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП – невідомий, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивачі мають право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. 

Суддя О. М. Войтух