ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/337/26 
Провадження № 2/131/223/2026

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" квітня 2026 р. м. Іллінці 

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Олексієнка О.Ю., розглянувши у порядку спрощеного провадження без виклику сторін в м. Іллінці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,- 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому вказала, що на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2011 року, з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
З моменту присудження аліментів і по даний час пройшов значний проміжок часу, за який в законодавчому порядку значно збільшився щомісячний прожитковий мінімум для дітей та мінімальний розмір аліментів на їх утримання. 
Тому, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів із ОСОБА_2 на її користь, на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з аліментів у розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, визначивши їх подальше стягнення в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Ухвалою суду від 11 березня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Сторони в судове засідання не викликались, так як справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. 
При цьому, відповідач ОСОБА_2 30.03.2026 надав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про зміну способу стягнення аліментів. Обґрунтовуючи це тим, що відповідач перераховує на рахунок позивача аліменти у більших сумах ніж стягнуто за рішенням суду, при цьому такий розмір аліментів завжди був не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідача заборгованість по оплаті аліментів станом на ІНФОРМАЦІЯ_2 (день повноліття дочки) відсутня, про що свідчить довідка державного виконавця. Навпаки, у відповідача перед позивачем сформувалась переплата аліментів у розмірі 39 816,53 грн. 
Зазначене свідчить про свідоме та добросовісне ставлення відповідача щодо виконання обов`язку в частині сплати аліментів. 
Крім того, відповідач з 2016 року офіційно не працює, не має офіційних доходів, та не має стабільного заробітку. Також, крім сплати аліментів на утримання дочки відповідач бере участь у додаткових витратах на непрацездатних батьків-пенсіонерів.
Суд, дослідивши письмові пояснення викладені позивачкою у позові та адвокатом відповідача у відзиві на позовну заяву та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню.
Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 (а.с.11), сторони по справі є батьками дитини, що також підтверджується паспортом громадянина України позивача ОСОБА_1 (а.с.14).
На підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 07 лютого 2011 року, з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 600,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття (а.с. 13).
З витягу з реєстру Іллінецької територіальної громади від 21.12.2022, довідки про реєстрацію місця проживання особи Іллінецької міської ради від 03.09.2021 № 4201 та довідки старости Бабинського старостинського округу № 231 від 13.11.2025 вбачається, що позивачка та неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15,18,21).
З розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 25359991 з примусового виконання виконавчого листа № 2-168, виданого 17.01.2011 Іллінецьким районним судом Вінницької області, здійсненого головним державним виконавцем Швець Г.А., станом на 19.12.2026 вбачається наявність переплати в сумі 39 816,53 грн. (а.с. 39).
Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно з ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Враховуючи заперечення відповідача суд зауважує, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
Вказані правові норми, які регламентують спірні правовідносини, дають підстави для висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі).
При цьому закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру.
Вищевикладене узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом, зокрема у постановах від 03.09.2018 у справі № 134/192/17, від 16.06.2021 у справі № 643/11949/19, від 30.06.2020 у справі № 343/945/19, від 12.01.2022 у справі № 545/3115/19, від 23.05.2022 у справі № 752/26176/18, від 19.02.2025 у справі № 367/10126/19.
З позовної заяви вбачається, що позивачкою, з якою проживає дитина, наразі обрано спосіб стягнення аліментів з батька дитини саме у частці від його доходу.
Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини (ч. 2 ст. 182 СК України).
Суд не визначає мінімального розміру аліментів на одну дитину, оскільки такий встановлюється законом, а не судовим рішенням. При присудженні аліментів суд ураховує, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж визначений законом, зокрема ч. 2 ст. 182 СК України.
Судом прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Враховуючи право, в даному випадку позивачки, вибору щодо способу стягнення аліментів, судом прийнято до уваги, що змінюючи спосіб стягнення аліментів, в даному випадку, зміниться й їх розмір.
При визначені наявності підстав для збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 07.02.2011 у справі № 2-168/11, судом враховано, що належних і допустимих доказів, які б підтверджували зміну сімейного стану, погіршення здоров`я одержувача аліментів або поліпшення здоров`я платника аліментів, погіршення матеріального становища позивачки, покращення матеріального становища платника аліментів з часу видачі судом цього рішення, що стало підставою для звернення до суду із даною позовною вимогою, позивачкою не надано.
Однак судом враховано, що збільшення розміру аліментів може мати місце й у інших випадках, передбачених СК України.
Судом прийнято до уваги, що прожитковий мінімум на дитину з 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік», становить 3 512, 00 гривень.
Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що розмір аліментів, які стягуються за судовим рішенням з 07.02.2011, хоча він і підлягав індексації, є наразі недостатніми для належного утримання дитини і задоволення її потреб.
Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою вона проживає, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказування.
При визначені розміру аліментів та матеріальних можливостей відповідача судом, зокрема, враховано, що платник аліментів є працездатною, здоровою людиною.
Заперечення відповідача щодо зміни матеріального становища з моменту ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, суд оцінює критично, адже з часу його ухвалення минуло понад п`ятнадцять років. Також судом прийнято до уваги, що відповідач, маючи можливість довести свій дійсний матеріальний стан, який, як стверджує він змінився, жодних доказів не надав.
Щодо посилань відповідача на те, що на утриманні відповідача перебувають його батьки, то такі обставини також жодними належними й допустимими доказами не підтверджено.
У матеріалах справи відсутні належні докази дійсного матеріального становища платника аліментів. При цьому, судом прийнято до уваги, що на матеріальний стан відповідача можуть вказувати не лише його офіційні доходи, але й його спосіб життя, яким майном він володіє і користується тощо, адже все це разом демонструє його фінансову спроможність.
Позивачкою не надано доказів здійснення витрат платником аліментів, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.
При цьому, позивачкою не було повідомлено суду про неможливість самостійно подати будь-які докази.
Водночас судом прийнято до уваги, що відповідач не скористався своїми процесуальними правами, не надав суду будь-яких доказів, які б спростовували доводи позивачки та/або повинні були бути враховані судом при вирішенні даного спору.
Будь-які інші обставини, які б мали істотне значення для вирішення даної справи, сторонами суду не повідомлено.
Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Судом прийнято до уваги, що аліменти на утримання дитини необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. При цьому, чинне сімейне законодавство передбачає достатнім розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від доходу платника аліментів.
Судом не встановлено, що зміна способу стягнення аліментів, що матиме наслідком й збільшення їх розміру, в даному випадку, погіршить становище платника аліментів порівняно зі становищем їх одержувача. Також судом прийнято до уваги, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладено на обох батьків.
Таким чином, враховуючи вищевикладене та положення ч. 1 ст. 192 СК України, суд дійшов до переконання у наявності достатніх підстав для зміни способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 07.02.2011 у справі № 2-168/11 в твердій грошовій сумі в розмірі 600,00 гривень щомісячно, шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька дитини щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та до досягнення дитиною повноліття.
Встановлений даним рішенням суду розмір аліментів на утримання дитини, є гарантією її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання батька окремо від дитини не повинно впливати на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд звертає увагу, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, на що, в тому числі, необхідні й фінансові витрати. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України.
У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006.
Згідно із ст. 179 СК України аліменти є власністю дитини, а не того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються. При цьому на отримувача аліментів покладається обов`язок розпоряджатися аліментами лише за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання, а також право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України.
Суд звертає уваги сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.
Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки з часу набрання даним рішенням законної сили.
Крім того, оскільки, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа, виданого за судовим рішення про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 07.02.2011 року у справі № 2-168/11 слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах, в разі наявності).
При цьому, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З системного аналізу положень Закону України «Про судовий збір» та Цивільного процесуального кодексу України, слідує висновок про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, його слід стягнути з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому враховуючи задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1331,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180, 181, 182, 183, 192 СК України, ст. ст. 141, 263-265 ЦПК України, 

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити. 
Змінити спосіб стягнення аліментів, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнаний рішенням Іллінецького районного суду Вінницької області від 07.02.2011 року у справі № 2-168/11, з твердої грошової суми у розмірі 600,00 гривень щомісячно на 1/4 частку заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання даним судовим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 1331,20 грн. судового збору в дохід держави.
Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Іллінецького районного суду Вінницької області від 07.02.2011 у справі № 2-168/11, припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах, в разі наявності).
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області	  	Олександр ОЛЕКСІЄНКО