справа № 489/2049/26  провадження №2/489/1644/26

РІШЕННЯ
Іменем України

23 червня 2026 року         м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» (далі - ТОВ «Деал Фінанс Груп») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
встановив:
У березні 2026 року ТОВ «Деал Фінанс Груп» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики №9238492 від 22.07.2020 в розмірі 29200,00 грн. та понесені судові витрати, які складаються із 2662,40 грн. судового збору та 4500,00 грн. витрат на правничу допомогу.
Як на підставу позовних вимог вказано, що 22.07.2020 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів») укладено договір позики №9238492, відповідно до умов якого відповідач отримав кошти в кредит в розмірі 10000,00 грн. на умовах визначених цим договором.
01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (далі - ТОВ «Сіроко Фінанс») було укладено договір факторингу № 016-010421, за умовами якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб, втому числі за договором позики №9238492 від 22.07.2020.
05.12.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 05/12/25-01, за умовами якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб, втому числі за договором позики №9238492 від 22.07.2020.
Відповідно до Реєстру боржників № 05/12/25 від 05.12.2025 до договору факторингу, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право вимоги до відповідача в сумі 29200,00 грн., з яких: 10000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу та 19200,00 грн. за відсотками.
З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.
Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погашено, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення вказаної заборгованості.
08.05.2026 від відповідача надійшов відзив на позов.
У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з нього 17760,00 грн. процентів за користування позикою, а також 1619,27 грн. судового збору і 2736,90 грн. витрат на правничу допомогу. Одночасно просить стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу в сумі 6000,00 грн.
У відзиві вказує, що позивач здійснив нарахування процентів без урахування положень договору, відповідно до якого він брав на себе зобов`язання сплатити проценти за користування позикою в розмірі заниженої процентної ставки 0,48% в день від суми позики. В той же час позивач здійснив нарахування процентів виходячи з ставки 1,6 % в день від суми позики. Таким чином, позивач використав проценту ставку, яка не була узгоджена сторонами. Також позивач здійснив нарахування процентів за користування позикою за період 120 календарних днів з22.07.2020 по 19.11.2020, але він брав позику на30 календарних днів та відповідно і зобов`язання щодо сплати процентів за користування позикою за цей період. Договорів щодо продовження строку користування позикою він не укладав.
У зв`язку із цим, розмір процентів за користування позикою, який він повинен був сплатити складає 1440,00 грн. (10000,00х 0,48% х30 днів). Такий розмір процентів відповідає розміру, який включався в розрахунок вартості позики, що зазначена в пункті 2 Договору.
За такого, його заборгованість по договору складає 11440,00 грн., а тому вимоги про стягнення заборгованості по процентам в сумі 17760,00 грн. є безпідставними.
Також безпідставним є посилання позивача на Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «1Безпечне агентство необхідних кредитів», затверджених протоколом № 07/02/2019 від 07.02.2019, оскільки вони ним не підписувалися.
Так як сума безпідставно заявлених позовних вимог складає 60,82 % (17760,00 х100% / 29200,00) тому задоволенню не підлягають про стягнення з нього 1619,27 грн. судового збору та 2736,90 грн. витрат на правничу допомогу. 
14.05.2026 представник ТОВ «Деал Фінанс Груп» надав до суду відповідь на відзив в якій вказав на безпідставність доводів відповідача та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
15.05.2026 відповідач надав до суду заперечення на відповідь на відзив, в яких заперечує проти доводів позивача з підстав наведених у відзиві та просив позов задовольнити в частині вимог, які не оспорює. 
Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 11.03.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Цією ухвалою витребувано у АТ «Універсал Банк» інформацію щодо належності відповідачу картки № НОМЕР_1 та виписку по рахунку за період з 22.07.2020 по 25.07.2020.
Ухвалою від 05.05.2026 повторно витребувано у АТ «Універсал Банк» докази належності відповідачу електронного платіжного засобу та виписки по рахунку за період 22.07.2020 по 25.07.2020.
Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.
Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Із матеріалів справи встановлено, що 22.07.2020 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 9238492, за умовами якого відповідачу надано в позику грошові кошти в сумі 10000,00 грн. на строк 30 днів, зі сплатою процентної (базової) ставки 1, 60 % в день. Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (пункти 2, 3 договору). 
Згідно пункту 4.2 договору позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ (надалі "Правила"), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору йому зрозумілі.
За умовами пункт 5 договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Договір позики підписано відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора «Rvr350nWNB». Номером електронного платіжного засобу відповідача в реквізитах договору вказано: НОМЕР_1 .
Ідентифікацію клієнта ОСОБА_1 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» підтверджено довідкою, згідно якої ідентифікація клієнта при укладенні договору № 9238492 відбулася 22.07.2020 та на адресу електронної пошти - ІНФОРМАЦІЯ_1 був направлений одноразовий ідентифікатор «Rvr350nWNB». 
До укладення договору позики відповідач ознайомився і підписав Паспорт позики.
Довідкою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 08.01.2026 № КД-000101712/ТНПП підтверджено виконання 22.07.2020 платіжної операції за номером платежу 936b75b9-2e5d-4929-90e4-c34892e3868f на суму 10000,00 грн., отримувач ОСОБА_2 на карту № НОМЕР_1 .
Перерахування позики відповідачу підтверджено копією платіжної інструкції/операції 936b75b9-2e5d-4929-90e4-c34892e3868f в якій отримувачем вказано платіжний інструмент НОМЕР_1 .
За клопотанням позивача ухвалою від 11.03.2026 в АТ «Універсал Банк» витребувано інформацію про випуск відповідачу платіжної картки та виписку по рахунку.
Згідно відповіді АТ «Універсал Банк» від 20.05.2026 № БТ/Е-21009 на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в Банку емітовано картку № НОМЕР_1 . 
Випискою по рахунку за період з 22.07.2020 по 25.07.2020 підтверджено, що 22.07.2020 на рахунок відповідача було зараховано грошові кошти в сумі 10000,00 грн.
Набуття позивачем права вимоги до відповідача підтверджується наступними доказами. 
01.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сіроко Фінанс» (далі - ТОВ «Сіроко Фінанс») було укладено договір факторингу № 016-010421, за умовами якого ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб, втому числі за договором позики №9238492 від 22.07.2020.
Згідно витягу з Реєстру прав вимог № 01/04/21 від 01.2021 ТОВ «Сіроко Фінанс» набуло право вимоги до відповідача в сумі 29200,00 грн., з яких: 10000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 19200,00 грн. за відсотками.
05.12.2025 між ТОВ «Сіроко Фінанс» та ТОВ «Деал Фінанс Груп» укладено договір факторингу № 05/12/25-01, за умовами якого ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право грошової вимоги до фізичних осіб, втому числі за договором позики №9238492 від 22.07.2020.
Відповідно до Реєстру боржників № 05/12/25 до договору факторингу, ТОВ «Деал Фінанс Груп» набуло право вимоги до відповідача в сумі 29200,00 грн., з яких: 10000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу та 19200,00 грн. за відсотками.
Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача, яка в добровільному порядку нею не погашена.
Правове обґрунтування та мотиви суду.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За частиною першою статті 1048 України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Особливості укладання договору позики в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно- телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа (стаття 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис».
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022року у справі № 757/40395/20 та така судова практика є усталеною у справах з відповідними правовідносинами.
Згідно пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом встановлено, що договір позики укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи кредитора шляхом підписання договору відповідачем накладенням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий на його адресу електронної пошти, що відповідає статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».
У постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.
Укладення договору позики та отримання суми позики в розмірі 10000,00 грн. відповідач не оспорює, але не погоджується із розміром заборгованості по процентам, вважаючи, що первісним кредитором заборгованість нарахована за межами строку кредитування та із застосуванням процентної ставки, яка неузгоджена сторонами договору.
Такі доводами відповідача суд вважає слушними, оскільки згідно договору позики узгоджений сторонами строк користування позикою становить 30 календарних днів (пункт 2 договору). Умов щодо пролонгації цього строку договір не містить.
При цьому, суд вважає безпідставним посилання позивача на пролонгацію строку користування позикою згідно Правил надання грошових коштів у позику, затверджених ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», так як вони не містять підпису відповідача.
Матеріали справи також не містять підтверджень того, що саме ці Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір позики, та те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем коштів в позику взагалі містив умови щодо пролонгації договору.
За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відсутність у договорі позики домовленості сторін про пролонгацію (автопролонгацію) строку дії такого договору, ці Правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики як його невід`ємна частина, у зв`язку з чим відсутні підстави вважати, що сторони обумовили в письмовому вигляді можливість продовження строку договору та відповідно нарахування відсотків протягом довшого строку, ніж 30 днів з дня укладення договору позики.
Інший висновок не відповідав би принципам справедливості, добросовісності, розумності (стаття 3 ЦК України) та уможливив би покладення на слабшу сторону споживача, невиправданий тягар з`ясування змісту договору позики.
Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, Верховного Суду, викладеною в постанові від 18.05.2022 у справі №697/302/20.
Щодо розміру процентів 
Пунктом 2 договору передбачено, що базова процентна ставка/день становить 1,60 % (фіксований). 
Одночасно наведений пункт договору передбачає розмір процентів акційних у день, який становить 0,48%, з урахуванням якого і мають нараховуватися на думку відповідача проценти за користування сумою позики. 
Із розрахунку первісного кредитора та доводів позивача нарахування процентів має здійснюватися за ставкою 1,60 %.
У постанові від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02.10.2020 у справі № 911/19/19 зазначив, що суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних нарахувань. Якщо з поданого позивачем розрахунку неможливо з`ясувати, як саме обчислено заявлену до стягнення суму, суд може зобов`язати позивача подати більш повний та детальний розрахунок. Суд в будь-якому випадку не позбавлений права зобов`язати відповідача здійснити і подати суду контррозрахунок (зокрема, якщо відповідач посилається на неправильність розрахунку, здійсненого позивачем).
Із наданого позивачем паспорту позики вбачається, що в пункті 4 паспорту «Інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача» вказана річна відсоткова ставка - 175,20 %, денна 0,48 %.
Таким чином, враховуючи принцип contra proferentem, тобто слова договору тлумачиться проти того, хто їх написав, саме така процентна ставка і підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Тому враховуючи наведене та встановлені обставини, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів відповідача щодо строку користування позикою, який становить 30 календарних днів з дня надання позики, та розміру процентної ставки - 0,48 % в день.
Одночасно суд звертає увагу, у відповіді на відзив на обґрунтування правомірності нарахування процентів за ставкою 1,6% в день позивач посилається на пункт 9.7 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», якого ці правила не містять, що додатково вказує на те, що без доведеності підписання відповідачем Правил, не можливо встановити, що саме цими Правилами він був ознайомлений та погодився з ними. 
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 11440,00 грн., з яких 10000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту та 1440,00 грн. проценти (10000,00 х 0,48% х 30). 
Щодо викладених у відповіді на відзив доводів позивача про непоширення на спірні відносини висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, суд їх до уваги не приймає з урахуванням наведених вище мотивів.
Так як позовні вимоги задоволено частково, на підставі частин першої, другої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1042,86 грн. (2662,40 х 39,17%) та витрати на правничу допомогу в розмірі 1762,65 грн.(4500,00 х 31,17 %). 
Щодо заяви відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. 
Несення витрат на правничу допомогу відповідач підтвердив: договором про надання правничої допомоги від 07.05.2026 , укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Гурбою Михайлом Васильовичем; свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 427 від 13.12.2024,виданого на ім`я адвоката Гурбу М.В.; ордером на надання правової допомоги від 07.05.2026 серії АВ № 1298559; актом про надання професійної правничої допомоги від 08.05.2026, згідно якого витрати адвокатом часу на надання відповідачу послуги становлять 6 годин вартістю 6000,00 грн. 
У відповіді на відзив, який надійшов до суду 14.05.2026, представник позивача з витратами відповідача на правничу допомогу не погодився та вказав, що зазначені відповідачем витратив 6000,00 грн. у малозначній справі є значно завищеними, оскільки не потурбують значних витрат часу; перевищують витрати позивача у 133,33 %, хоча складання відзиву на позовну заяву та надання усної консультації відповідачу вимагає значно менше часу чим аналіз документів і складання позовної заяви представником позивача; несення таких витрат відповідачем не підтверджено жодною платіжною інструкцією; також відзив не містить відомостей про представника відповідача, що відповідно унеможливлює ідентифікацію особи, яка надала правничу допомогу відповідачу.
Відповідно до пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Суд враховує висновки Верховного Суду викладені у постановах по справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Надавши оцінку доказам щодо понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, а також зважаючи на те, що справа є малозначною, розгляд якої здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників процесу, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, що не потребує значного витрачання часу професійним адвокатом для ознайомлення з матеріалами справи та підготовкою письмових заяв, зокрема у даній справі відзиву на позову, а також врахування необхідність дотримання критеріїв розумності і справедливості, на що у відповіді на відзив вказує представник позивача, та відсутність доказів фактичного несення відповідачем зазначених витрат, суд вважає достатнім розміром несення відповідачем витрат на правничу допомогу 2000,00 грн.
З цієї суми до відшкодування відповідачу пропорційно відмовленому позову (60,83%) підлягає 1216,60 грн. 
Так як витрати на правничу допомогу позивача складають 1762,65 грн., відповідно різниця сторін становить 546,05 грн. (1762,65 - 1216,60), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. 

Керуючись статями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» задовольнити частково .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» заборгованість за договором позики №9238492 від 22.07.2020 в загальному розмірі 11440,00 грн. (одинадцять тисяч чотириста сорок гривень 00 коп.), а також судовий збір в сумі 1042,86 грн. (одна тисяча сорок дві гривні 86 коп.) та витрати на правничу допомогу в розмірі 546,05 грн. (п`ятсот сорок шість гривень 05 коп.).
У іншій частині позовних вимог відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відомості про учасників справи:
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», код ЄДРПОУ 44280974, юридична адреса: м. Ірпінь, вул.Садова 31/33,офіс 40/3.
відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 23.06.2026.

Суддя І.В.Коваленко