Справа № 638/15367/24
Провадження № 2/638/1997/26
РІШЕННЯ
Іменем України
22 червня 2026 року       м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді Смирнова В.А.
за участі секретаря судового засідання – Євженко О.Ю.
представника відповідача – адвоката Сулейманової М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,
ВСТАНОВИВ:
21 серпня 2024 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Дзержинського районного суду міста Харкова (після перейменування – Шевченківський районний суд м. Харкова) з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.
Вимоги позову КП «ХТМ» обґрунтовано тим, що за період з 01.02.2019 року по 30.09.2023 року відповідач не в повному обсязі сплачувала вартість наданих послуг, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 42615 грн. 38 коп., яка підлягає стягненню на користь підприємства відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги». Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України з відповідачки на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню три відсотки річних у розмірі 490 грн. 16 коп. та інфляційні втрати у розмірі 1177 грн. 61 коп.
Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова 28 січня 2025 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги – задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_2 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість за комунальні послуги, а саме заборгованість за послугу з постачання теплової енергії період з 01.02.2019 до 30.09.2023 у розмірі 40862 грн. 78 коп., за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 у розмірі 470,40 грн, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 1282 грн. 20 коп.., інфляційні втрати в сумі 1177 грн. 61 коп. та 3% річних в сумі 490 грн. 16 коп., а всього заборгованість у розмірі 44283 (сорок чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн. 15 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_2 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 07 липня 2025 року заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова 28 січня 2025 року у справі № 638/15367/24 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. Призначено справу до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Призначено судове засідання. Надано відповідачу строк на подання відзиву на позов разом з додатками та доказами.
Станом на 22.06.2026 відповідач та її представник не скористалися правом на подання відзиву.
Водночас, в заяві про перегляд заочного рішення щодо заперечень проти вимог позивача вказали, що дані, які містяться у відомостях про нарахування та оплату не відповідають заявленій у позові сумі, зокрема якщо порахувати визначені у відомості про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання за період з 01.09.2019 року по 09.2023 року, то заборгованість у розмірі 40 862,78 грн. не відповідає дійсності. Представник вказує, що якщо перерахувати нарахування, визначені у відомостях, то за період 01.02.2019 по 30.09.2023 загальна сума нарахувань складає 73 881,05 грн., а сплачено 44 137,91 грн., тому різниця складає 29 743,14 грн., а не 40 862,78 грн. А тому на думку сторони відповідача заявлена сума заборгованості не підтверджена жодним доказом, а відповідно і не відповідають дійсності нарахування інфляційних витрат та 3% річних.
20.01.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких остання вказала, що послуги з постачання теплової енергії надається відповідно до публічного договору, який розміщений на офіційному сайті позивача. Квартира АДРЕСА_2 знаходиться в багатоповерховому житловому будинку, який оснащено централізованою єдиною системою опалення, послуги з постачання теплової енергії відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Відкрито
особливий рахунок НОМЕР_3 . Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписання заяви - приєднання, сплата рахунка за надану послугу, факт отримання послуги. Фактом отримання послуги є подача теплової енергії підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці. Таким чином, факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії у опалювальний період 2021-2022, 2022-2023 є фактом приєднання споживача до умов договору. Факт споживання відповідачем теплової енергії на потреби опалення приміщень підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалювального сезону. Відповідно до п.5 Індивідуального Договору про надання послуги з постачання теплової енергії виконавець зобов?язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов?язується своєчасно та в повному розмірі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цім договором. Згідно п. 36. Договору під час здійснення оплати споживач зобов?язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу. Відповідно п. 37. У разі коли споживач вніс плату виконавцю за розрахунковий період не в повному обсязі або більшому, ніж зазначено в рахунку, обсязі, виконавець здійснює зарахування коштів згідно з призначенням платежу. За відсутності призначення платежу - у такому порядку: у першу чергу - в рахунок плати за послугу; у другу чергу - в рахунок плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); у третю чергу - в рахунок плати за абонентське обслуговування. Також відповідно п. 38 Договору Споживач не звільняється від оплати послуги, отриманої ним до укладення цього договору.
У судове засідання представник КП «ХТМ», належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася, в матеріалах справи наявна заява останньої про розгляд справи за її відсутності, яким вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі.
У судове засідання, відповідачка, ОСОБА_1 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за її відсутності не надала.
В судовому засіданні представник відповідача – адвокат Сулейманова М.І. заперечувала проти задоволені позовних вимог, просила відмовити у їх задоволенні з підстав викладених у заяві про перегляд заочного рішення.
Суд, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до наступних висновків.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач є споживачем послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_1 .
В матеріалах справи міститься Відомості нарахувань та сплати за послуги з теплопостачання з урахуванням періоду платежу та відомості про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, з яких вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_4 , мається заборгованість, що виникла за період з 01.02.2019 по 30.09.2023 в розмірі 42 615,38 грн. 
Відповідно до відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за останні три роки з 01.03.2019 по 30.11.2021 року інфляційні втрати становлять 1177 грн. 61 коп., три відсотки річних становить 490 грн. 16 коп.
Суд зазначає, що відносини, які виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках врегульовані положеннями Закону № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».
Норми цього Закону застосовуються з урахуванням особливостей, встановлених законами, що регулюють відносини у сферах постачання та розподілу електричної енергії і природного газу, постачання теплової енергії, централізованого постачання гарячої води, централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
За визначенням термінів, наведеним у частині 1 статті 1 Закону № 2189-VIII:
2) виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору;
5) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг;
6) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги;
10) норми споживання комунальних послуг - кількісні показники споживання комунальних послуг, які використовуються для розрахунків за спожиті комунальні послуги у випадках, передбачених законодавством.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є, окрім іншого, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг (п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 6 Закону № 2189-VIII).
Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2189-VIII передбачено право споживача на отримання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону № 2189-VIII).
Позивач у справі КП «ХТМ», як виконавець комунальних послуг, надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання згідно з положеннями Закону № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі – Правила №830), що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п. 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (далі – Правила №830) розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів.
Згідно з п. 45 Правил № 830 індивідуальний споживач зобов`язаний: оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором.
Ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ст. 10 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").
Згідно з п. 13 Правил № 830 послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”. 
Згідно з абз. 6 ч. 3 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України; плати за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують надання відповідної послуги, що визначається договором між виконавцем та співвласниками багатоквартирного будинку.
Відповідно до п. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води).
Законом України «Про теплопостачання» визначено, що товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.
Відповідно до Правил користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 № 1198 (далі Правила) визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.
Суд приходить висновку, що відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною 1 ст. 68 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
За приписами ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Суд враховує, що Підприємство відкрило відповідачу особовий рахунок № НОМЕР_4 за адресою: АДРЕСА_1 , за якої знаходиться квартира, в якій зареєстрована відповідач та надавало останній послуги з постачання теплової енергії. Відповідач не відмовилася від послуг, які надавало їй Підприємство (докази зворотнього в матеріалах справи відсутні), а тому в неї виник обов`язок сплатити отримані послуги.
Відповідно до відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання у відповідача наявна заборгованість у розмірі 40 862,78 грн., відповідно до відомостей про нарахування та оплату за абонентське обслуговування по послузі з постачання теплової енергії, по послузі з постачання гарячої води у відповідача наявна заборгованість у розмірі 735 грн. та відповідно до відомостей про нарахування та оплату за обслуговування ВБС теплопостачання та обслуговування ВБС постачання гарячої води у відповідача наявна заборгованість у розмірі 2 051,52 грн.
Сторона відповідача вказала, що якщо перерахувати нарахування, визначені у відомостях, то за період 01.02.2019 по 30.09.2023 загальна сума нарахувань складає 73 881,05 грн., а сплачено 44 137,91 грн., тому різниця складає 29 743,14 грн., а не 40 862,78 грн., а тому на думку сторони відповідача заявлена сума заборгованості не підтверджена жодним доказом.
У свою чергу, суд звертає увагу, що з відомостей про нарахування та оплату за послуги з теплопостачання вбачається, що всього нарахування за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2019 по 30.09.2023 складають 82 354,30 грн., надходження за вказаний період складають 44 137,46 грн., до сплати за місяць (за період 01.02.2019 по 30.09.2023) всього 76 852,36 грн. (з урахуванням перерахувань), всього зараховано 35 989,58 грн.
Крім того, відповідно п. 36 Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021, розміщеному на сайті КП «ХТМ» під час здійснення оплати споживач зобов`язаний зазначити розрахунковий період, за який вона здійснюється, та призначення платежу (плата виконавцю, сплата пені, штрафів). У разі коли споживачем не визначено розрахунковий період або коли за зазначений споживачем період виникла переплата, виконавець має право зарахувати такий платіж (його частину в розмірі переплати) в рахунок заборгованості споживача за минулі розрахункові періоди у разі її наявності (за винятком погашення пені та штрафів, нарахованих споживачеві), а у разі відсутності такої заборгованості - в рахунок майбутніх платежів споживача, починаючи з найближчих періодів від дати здійснення платежу.
Згідно з листом № 06-10/10-1215 від 29.10.2004 Комітету з питань фінансів і банківської діяльності Верховної ради України питання віднесення платежу до того чи іншого періоду має визначатися одержувачем відповідно до умов договору між платником та одержувачем коштів наступним чином: якщо порядок зарахування коштів врегульовано у договорі між платником та одержувачем коштів - згідно з положенням договору; якщо відповідні застереження відсутні у договорі та у разі заборгованості, в тому числі, що підлягає стягненню на підставі судових рішень, платежі мають відноситись на погашення заборгованості в хронологічному порядку, тобто починаючи з такої, що виникла у найдавніший період, до повного її погашення.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19 у процесуальному та матеріальному законодавстві передбачено обов`язок доказування, який слід розуміти як закріплену міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах. Цей склад фактів визначається нормою права, що регулює спірні правовідносини. Відповідно, звертаючись із позовом на захист свого порушеного права, позивач повинен довести належними, допустимими та достовірними доказами підстави виникнення в боржника обов`язку та зміст цього обов`язку згідно з нормами права, що регулюють спірні правовідносини. У свою чергу процесуальні обов`язки відповідача полягають також у здійснені ним активних процесуальних дій, наведенні доводів та наданні доказів, що спростовують існування цивільного права позивача. Тож виходячи з принципу змагальності сторін у процесі на позивача за загальним правилом розподілу тягаря доказування не може бути покладено обов`язок доведення обставин, за які відповідає відповідач, зокрема, якщо відповідач нехтує своїми процесуальними обов`язками.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц). 
Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, принцип змагальності, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що зроблені позивачем розрахунки заборгованості є обґрунтованими, та підстав їм не довіряти у суду не має. У свою чергу відповідачем зазначені позивачем обставини не спростовані, доказів сплати заборгованості (з яких би вбачалася можливість встановлення періоду сплати, чи зазначався такий період взагалі тощо) не надано, свій розрахунок заборгованості не запропонувала. У свою чергу, суд зазначає, що вказані у заяві про перегляд заочного рішення перерахування сум не є розрахунком, крім того такі перерахування зроблені помилково (вказані невірні суми).
Так, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
За змістом статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суду встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України).
Згідно зі статтею 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).
Відповідно до відомості нарахувань інфляційних втрат та 3% річних за період з 01.03.2019 по 30.11.2021 року, інфляційні втрати становлять 1177,61 грн., три відсотки річних становить 490,16 грн.
За встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову КП «ХТМ» як такого, що ґрунтується на вимогах закону, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 44 283,15 грн.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, окрім іншого, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позовних вимог КП «ХТМ» у повному обсязі, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, що розглядається, суд вважає можливим відшкодувати позивачу понесені судові витрати зі сплати судового збору, стягнувши їх з відповідачки.
Керуючись ст. ст. 5, 10, 12, 13, 81, 141, 247, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_2 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України», заборгованість за комунальні послуги, а саме заборгованість за послугу з постачання теплової енергії період з 01.02.2019 до 30.09.2023 у розмірі 40 862 грн. 78 коп., за абонентську плату за індивідуальним договором з постачання теплової енергії за період з 01.06.2022 до 30.09.2023 у розмірі 470 грн. 40 коп, за послугу з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за період з 01.07.2022 по 30.09.2023 у сумі 1282 грн. 20 коп.., інфляційні втрати в сумі 1177 грн. 61 коп. та 3% річних в сумі 490 грн. 16 коп., а всього заборгованість у розмірі 44 283 (сорок чотири тисячі двісті вісімдесят три) грн. 15 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11, р/р НОМЕР_2 в ФХОУ ПАТ «Державний ощадний банк України» судовий збір в сумі 3028 грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Реквізити учасників справи:
Позивач: Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі», ЄРДПОУ: 31557119, місцезнаходження: 61037, місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11.
Відповідачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 

Суддя      В.А. Смирнов