ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2026 р. 	Справа № 480/1423/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Семененко М.О.,
Суддів: Подобайло З.Г. , Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.03.2026, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 23.03.26 по справі № 480/1423/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 )   
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) (далі - відповідач, НОМЕР_3 прикордонний загін), в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) в частині нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в 2021 році, ОСОБА_1 без врахування у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) нарахувати та доплатити ОСОБА_1 недоплачену одноразову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексацію, з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідачем при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні не було враховано індексацію грошового забезпечення. Такі дії відповідача призвели до того, що позивачу в неповному обсязі здійснено нарахування та виплату одноразової грошової допомоги при звільненні.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) щодо не проведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні в 2021 році, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 (в/ч НОМЕР_2 ) провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, в апеляційній скарзі скаржник посилається на те, що індексація грошового забезпечення є окремим видом державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів і не застосовується для розрахунку одноразових додаткових видів грошового забезпечення. За своєю сутністю одноразова грошова допомога при звільненні має разовий характер виплати, зокрема, виплачується на підставі рапорту військовослужбовця раз на рік. Тобто твердження позивача про те, одноразова грошова допомога при звільненні повинна обраховуватись із грошового забезпечення з урахуванням його індексації є помилковим.
Таким чином, на думку відповідача, рішення НОМЕР_3 прикордонного загону щодо нарахування та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні, ОСОБА_1 без врахування у складі грошового забезпечення для обрахунку вказаної виплати індексації є законним, прийнятим в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, законами України та іншими нормативно-правовими актами України.
Позивач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст. 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до витягу із наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 11.09.2021 №416-ОС припинено (розірвано) контракт та виключено зі списків особового складу та усіх видів забезпечення майстер-сержанта ОСОБА_1 .
Згідно із витягом з наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 15.11.2021 №533-ОС, внесено зміни до наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 11.09.2021 №416-ОС. (а.с.12). У даному наказі зазначено про виплату позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років.
В подальшому, рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року по справі № 480/1553/24 позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволено.
Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2021 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.
Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2021 включно з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із урахуванням виплачених сум.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 по справі № 480/1553/24 змінено, зокрема абзац третій резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: “Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення, виходячи з її розміру 2980,27 грн за період з 01.03.2018 по 15.11.2021 у сумі 78 854,42 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078”. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у справі № 480/1553/24 залишено без змін.
На виконання даного рішення суду, відповідачем було перераховано на картковий рахунок позивача індексацію грошового забезпечення, що підтверджується розрахунковим листом за серпень 2024 року (а.с. 15).
Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не врахування індексації грошового забезпечення при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, звернувся з вказаним позовом до суду.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у спірному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та враховуючи її особливу правову природу, суд дійшов висновку, що позивач має право на проведення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позову з таких підстав.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 20.12.1991 р. № 2011-ХІІ “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” (далі - Закон № 2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ст. 1 Закону № 2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абз. 1 п. 1 ст. 9 Закону № 2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Пунктом 2 статті 9 Закону № 2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з абз. 1, 2 п. 4 ст. 9 Закону № 2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до пп. 2 п. 2 ст. 15 Закону № 2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби у зв`язку із закінченням строку контракту.
Згідно з пп. 2 п. 1 ч. 9 розділу V Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №558 від 25.06.2018 (далі - Інструкція №558) військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога при звільненні з військової служби в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби за наявності вислуги 10 календарних років і більше - які звільняються з військової служби: у зв`язку із закінченням строку контракту.
З аналізу вищезазначених норм вбачається, що обрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні, здійснюється виходячи з місячного грошового забезпечення.
Право на одноразову допомогу при звільненні, позивач набув, що не заперечується відповідачем, однак спірним в даному випадку є питання включення індексації грошового забезпечення до складу грошового забезпечення військовослужбовця, яке повинно включатися при обрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.
Щодо здійснення перерахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання, встановлених Конституцією України, гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначено Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" від 03.07.1991 р. № 1282-XII (далі - Закон №1282-XII).
Відповідно до ст.ст. 1, 2 Закону №1282-XII, індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною 2 статті 6 Закону №1282-XII передбачено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі- Порядок №1078) визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що на підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладено обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації.
Судовим розглядом встановлено, що згідно з наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 11.09.2021 №416-ОС зі змінами внесеними наказом начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 15.11.2021 №533-ОС позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. У наказі також зазначено - виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 25 повних календарних років.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 року по справі № 480/1553/24 позовну заяву ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – задоволено. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_1 прикордонного загону щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2021 включно відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078. Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін здійснити перерахунок та виплату на користь ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 15.11.2021 включно з урахуванням абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, із урахуванням виплачених сум.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 30.07.2024 рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 по справі № 480/1553/24 змінено, зокрема абзац третій резолютивної частини рішення викладено в наступній редакції: “Зобов`язано НОМЕР_4 прикордонний загін нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 щомісячну фіксовану індексацію грошового забезпечення, виходячи з її розміру 2980,27 грн за період з 01.03.2018 по 15.11.2021 у сумі 78 854,42 грн відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 "Порядку проведення індексації грошових доходів населення", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року № 1078”. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.04.2024 у справі № 480/1553/24 залишено без змін.
Відповідно до розрахункового листа за серпень 2024 року позивачу нараховано індексацію грошового забезпечення на суму 78 854,42 грн.
Відповідачем виплата позивачу суми одноразової грошової допомоги здійснено без врахування індексації грошового забезпечення, передбаченої Законом № 1282-XII.
Колегія суддів зазначає, що індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Таким чином, індексація є складовою грошового забезпечення, яке у свою чергу враховується при обчисленні одноразової грошової допомоги при звільненні.
Індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому індексація має бути врахована у складі грошового забезпечення для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2020 у справі №820/5286/17, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 30.04.2021 у справі №620/561/20, від 26.01.2022 у справі №520/8887/2020.
Отже, індексація є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги при звільненні, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 29.04.2020 у справі №240/10130/19.
Таким чином, оскільки у спірному випадку виплата позивачу індексації грошового забезпечення мала щомісячний характер та враховуючи її особливу правову природу, колегія суддів доходить висновку, що позивач має право на проведення перерахунку одноразової грошової допомоги при звільненні, з урахуванням індексації грошового забезпечення.
Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для включення індексації грошового забезпечення до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні позивача.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги про те, що індексація грошового забезпечення є самостійним видом державних соціальних гарантій, обов`язкових для всіх державних органів, і не підлягає врахуванню під час розрахунку одноразових додаткових виплат, а також твердження про помилковість висновків суду щодо необхідності включення індексації до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні позивача з військової служби, є необґрунтованими.
Таким чином, переглянувши рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку в межах вимог та доводів апеляційної скарги відповідача, у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
На підставі викладеного, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі “Серявін та інші проти України” (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі “Руїс Торіха проти Іспанії” (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).
З огляду на вищенаведений підхід, колегія суддів вважає, що ключові аргументи апеляційної скарги отримали достатню оцінку.
Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду в оскаржуваній частині не спростовують.
Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині, що оскаржується, є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставин справи, які підтверджуються доказами, та ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст. 327, ч. 1 ст. 329 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (Військової частини НОМЕР_2 ) - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 23.03.2026 по справі № 480/1423/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.О. Семененко 	
Судді	   	З.Г. Подобайло   І.С. Чалий