Справа№938/994/25 
Провадження № 2/938/32/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2026 року        селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді       Чекан Н.М.
з участю секретаря судового засідання    Мартищук Х.Я., Александрової А.О.,
позивача        ОСОБА_1 , 
представника позивача адвоката Міськів О.Т., які приймають участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з приміщення Івано-Франківського апеляційного суду,
представника третьої особи адвоката Бельмеги М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської областіМартищук Оксани Ярославівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання акта-відкриття спадкової справи №75617461 від 30.01.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Мартищук О.Я., протиправним та зобов`язання відповідача розділити спадщину між спадкоємцями за законом в порядку, визначеному ЦК України, -
В С Т А Н О В И В:
До Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступила позовна заява  ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Мартищук Оксани Ярославівни про визнання дії відповідача протиправною, яка полягає у незаконній відмові позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину та зобов`язання відповідача вчинити дії, згідно законів України – видати позивачу, спадкоємцю першої черги за законом, свідоцтво про право на спадщину (ст.1296 ЦКУ) .
Ухвалою суду від 10.07.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано термін для усунення виявлених судом недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня вручення їй копії ухвали.
Надалі від позивача до суду поступила заява про усунення недоліків, до якої долучено позовну заяву в новій редакції, а саме з позовними вимогами про визнання акта-відкриття спадкової справи №75617461 за заповітом від 30.01.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Мартищук О.Я., протиправним та зобов`язання відповідача розділити спадщину між спадкоємцями за законом в порядку, визначеному ЦК України.
Позовні вимоги з врахуванням поданої позовної заяви в новій редакції обґрунтовано тим, що позивач звернулася із заявою від 07.08.2024 року до приватного нотаріуса Мартищук Оксани Ярославівни про видачу свідоцтва про право на спадщину в провадженні якої спадкова справа витяг № 75617461 за заповітом від 30.01.2024 (у нотаріуса № 22/2024 від 30.01.2024). Отримала відмову. Дії нотаріуса вважає протиправними та такими, що порушують її право на спадщину та завдають моральних збитків. Батько позивача - ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав в селі Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області. Подана позивачем заява про прийняття спадщини від 05.02.2024 року написана в терміни встановлені чинним законодавством. Нотаріус повідомила, що спадкова справа відкрита за заповітом, який подала онука ОСОБА_2 . З відповіді нотаріуса № 309/02-14 від 12.08.2024 року на заяву позивача щодо видачі свідоцтва на спадщину від 07.08.2024 року вияснилося, що провадження по справі витяг №75617461 від 30.01.2024 року припинено з причин не надання ОСОБА_2 документів, які засвідчують право власності спадкодавця на майно, яке він заповідає. У її батька будь-якого майна у приватній власності не було, за життя заяви на приватизацію до місцевих органів не подавав. Спадкодавець, який не набув права власності на майно, не зареєстрував його згідно чинного законодавства, не може вільно ним розпоряджатися. Згідно зі ст. 1257 ЦК України нікчемним є заповіт, складений особою, яка не мала права на це. Приватний нотаріус Мартищук О.Я. належним чином не дослідила заповіт, не надала належної правової оцінки заповіту, внаслідок чого порушила наказ №296/5 про порядок вчинення нотаріальних дій від 22.02.2012 року, а саме відкрила спадкову справу за заповітом, складеним спадкодавцем ОСОБА_3 , без документів про право власності на майно заповідача. Відповідно акт відкриття спадкової справи за заповітом, в основі якого нікчемний заповіт, вчинений приватним нотаріусом Мартищук О.Я. є протиправний. На звернення позивача від 12.09.2024 року, яке направилено поштою, про те, що вона не заперечує про продовження провадження по справі №75617461 від 30.01.2024 року за законом, відповіді не отримала. З дня смерті батька позивача пройшло більше року і вісім місяців. Внаслідок вчинення протиправної дії нотаріусом Мартищук О.Я. – відкриття спадкової справи №75617461 від 30.01.2024 року за заповітом, без підтверджувальних документів на право власності спадкодавця на майно, яке заповідає є порушенням. У даному випадку справа має бути відкрита за законом. Заходів щодо усунення порушення протиправної нотаріальної дії нотаріусом не здійснено, внаслідок цього, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, отримати свідоцтво на спадщину, здійснити державну реєстрацію права на спадщину, як спадкоємець першої черги.
Ухвалою суду від 29.07.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Від приватного нотаріуса до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, оскільки він поданий до неналежного відповідача (а.с.25). 
Ухвалою суду від 11.09.2025 року продовжено строк підготовчого провадження. Витребувано від приватного нотаріуса Мартищук О.Я. інформацію про дату, місяць та рік народження ОСОБА_2 та місце її проживання, як спадкоємця, після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Від приватного нотаріуса Мартищук О.Я. до суду поступила витребувана інформація.
Ухвалою суду від 13.10.2025 року залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Від позивача до суду поступила заява у відповідь на відзив, в якій вона вказала про те, що в даній справі вірно вказаний відповідач - приватний нотаріус Мартищук О.Я., оскільки позивач не має жодних претензій до ОСОБА_2 , а відповідач приватний нотаріус Мартищук О.Я. дії вчиняє на власний розсуд. Звертає увагу, що листі приватного нотаріуса від 12.08.2024 року №309/02-14 нотаріус надає відомості про те, що спадкоємцем за заповітом є онука ОСОБА_2 , однак онуки не належать до жодної із черг спадкоємців за законом. Приватний нотаріус звернення позивача від 12.09.2024 року до уваги не приймає, відповіді не надає та спадкову справу не перекваліфіковує за законом, бо є заповіт, але сама вказує, що заповіт нікчемний не має правових наслідків, оскільки вчинений особою, що не мала на це права, до суду не з`являється, заяви про розгляд справи без її участі не надає. Внаслідок дій приватного нотаріуса Мартищук О.Я. спадкова справа №75617461 від 30.01.2024 року залишена без руху уже два роки. У постанові в справі №711/3792/21 від 18.01.2023 року про відмову у видачі свідоцтва на спадщину Верховний Суд визначає належного відповідача Черкаську районну державну нотаріальну контору. Вважає, що відповідачу слід відмовити у задоволенні клопотання щодо заміни неналежного відповідача на належного відповідача, оскільки предметом позовних вимог не є розподіл, перерозподіл спадкового майна, а оскарження дій нотаріуса, який є належним відповідачем у справі. Ст. 1280 ЦК передбачено про перерозподіл спадкового майна, а саме: якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Розподіл спадкового майна між спадкоємцями за законом має намір здійснити в досудовому порядку (а.с.41-42, 69).
Ухвалою суду від 18.12.2025 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про представництво її інтересів дочкою ОСОБА_4 , яка не є адвокатом. Відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід представнику третьої особи – адвоката Бельмеги М.В. задоволено клопотання позивача про виклик в судове засідання свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Виправлено описку в ухвалі суду від 11.09.2025 року вказавши правильне прізвище спадкодавця « ОСОБА_6 » замість « ОСОБА_6 ».
Ухвалою суду від 13.03.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судовому засіданні просила позов задоволити, вказавши, що 07.08.2024 року звернулася до приватного нотаріуса Мартищук О.Я. зі заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину, нотаріус відмовила, постанову не видала. Спадкодавцем є ОСОБА_3 . У нотаріуса є спадкова справа за заповітом Потяк, яка припинена внаслідок неподання документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. У батька позивача документів на майно не було. Предмет позову акт відкриття спадкової справи за заповітом, а не за законом.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду поступила заява про проведення розгляду справи за її відсутності та відзив на позов, в якому вона просила відмовити у задоволенні позову, оскільки такий подано до неналежного відповідача (а.с.54).
Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_2 – адвокатом Бельмегою М.В. у судовому засіданні вказано про те, що позивачем обрано невірний спосіб захисту. Позивачу слід звернутися із позовом про визнання права власності на спадкове майно, оскільки відсутні правовстановлюючі документи спадкодавця на майно.
Свідок ОСОБА_5 , 1959 року народження, житель міста Івано-Франківськ, який є чоловіком позивача, суду пояснив, що його дружина після закінчення строку для прийняття спадщини після померлого батька подала заяву про прийняття спадщини. Потім приїхала до Верховини до нотаріуса, яка фактично їх вигнала. Вони написала заяву «вручну», яку віддали нотаріусу, яка поставила на цій заяві вхідний номер. Надалі від нотаріуса ніяких постанов не отримували, їм надали лист про те, що ОСОБА_2 використала своє право на спадщину. Тобто не було видано свідоцтво на право на спадщину, а направлено лист. Гаврилюк у приватній власності землі та будинку, який знаходиться на спірній земельній ділянці не мав. У позивача є заповіт від матері.
Свідок ОСОБА_4 , 1989 року народження, жителька м. Івано-Франківськ, яка є дочкою позивача, суду пояснила, що мама написала заяву 05.02.2024 року до нотаріуса. Відповідь нотаріуса була, що відкрита спадкова справа за заявою ОСОБА_7 . Надалі мама і тато поїхали до нотаріуса, яка зверхньо ставилася до мами, вказавши, що все належить ОСОБА_8 . Мама не була ознайомлена зі заповітом. Мамі усно повідомлено, що їй нічого не належить. Нотаріус мамі погрожував. У секретаря нотаріуса мама написала заяву, що бажає отримати спадщину. Їй на цю заяву письмово відповіли, але постанови не було.
Суд, вислухавши позиції позивача, представника третьої особи, свідків, беручи до уваги позицію відповідача, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, прийшов до такого висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, в тому числі шляхом визнання права.
Щодо твердження відповідача про те, що позов подано до неналежного відповідача слід зазначити, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ст. 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою позивача.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.
У справі, яка переглядається, позивач просить визнати протиправним акт вчинений приватним нотаріусом та зобов`язати приватного нотаріуса вчинити дії.
Отже, в даному конкретному випадку позовна вимога щодо протиправності дії нотаріуса пред`явлена безпосередьо до нотаріуса, оскільки цей нотаріальний акт стосувався прав та інтересів позивача і в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що інший спадкоємець, яка прийняла спадщину за заповітом, оспорює дійсність вищезгаданого акта.
Таким чином, зміст і характер відносин між учасниками справи, встановлений судом свідчить, що спір виник саме з приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу, внаслідок чого він є належним відповідачем у цій справі.
Щодо заявлених позовних вимог згідно з позовною заявою в новій редакції (а.с.24-27), а саме щодо визнання акта-відкриття спадкової справи №75617461 від 30.01.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Мартищук О.Я., протиправним та зобов`язання відповідача розділити спадщину між спадкоємцями за законом в порядку, визначеному ЦК України, суд вважає за необхідне зазначити, в ст. 1216 ЦК України закріплено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Як встановлено судом та як вбачається з матеріалів справи позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилася у селі Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, її зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 4-5).
Із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 03.05.1987 року (а.с.10), вбачається, що дошлюбне прізвище позивача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - « ОСОБА_6 », яке нею змінено в зв`язку із укладенням шлюбу 03.05.1987 року із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 03.05.1987 року зроблено актовий запис №8 виконкомом Верхньоясенівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.02.1964 року (а.с. 9), батьками позивача ОСОБА_9 є ОСОБА_3 та ОСОБА_10 .
Мати позивача - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в селі Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, про що 22.11.2008 року складено актовий запис №27 виконавчим комітетом Верхньоясенівської сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 10.04.2024 року виданого повторно (а.с.8).
Із заповіту від 24.07.2001 року, посвідченого секретарем виконкому Верхньоясенівської сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за №31 (а.с.11), вбачається, що ОСОБА_10 1942 року народження, мешканка села Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і після її смерті на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 , 1964 року народження. Заповіт підписано ОСОБА_10 у виконкомі сільської ради, заповіт заповідачці прочитано секретарем сільської ради та роз`яснено його зміст.
Батько позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Верхній Ясенів Верховинського району Івано-Франківської області, про що 21.10.2023 року складено актовий запис №302 Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 21.10.2023 року (а.с.46). Він склав заповіт 01.12.2006 року, який посвідчено секретарем Верхньоясенівської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №110 (а.с.47), яким на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і після його смерті і на що він за законом матиме право, а також заощадження, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_5 у Верховинському Ощадбанку, заповів ОСОБА_11 , 1993 року народження. Заповіт підписано ОСОБА_3 у виконкомі Верхньоясенівської сільської ради, заповіт заповідачу прочитано секретарем сільської ради та роз`яснено його зміст.
Із виписки Верхньоясенівського старостинського округу №550 від 29.07.2024 року з погосподарської книги №2 номер об`єкта по господарського обліку 01-0104-1 (а.с. 112 зворот) вбачається, що при житті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , загальна площа 70,0 кв.м., площа земельних ділянок усього 1,36 га з них 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та спору.
Також відповідно до довідки Верхньоясенівського старостинського округу від 26.01.2024 року №108 (а.с. 111), ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входила онука - ОСОБА_2 , 1993 року народження.
Приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я. заведено спадкову справу 30.01.2024 року №22/24 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заяву на спадщину за заповітом подала ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 44-48).
Позивачем ОСОБА_1 подано до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я. заяву від 15.04.2024 року (а.с.13) в якій вона просила долучити до спадкової справи №22/2024 від 30.01.2024 року після померлого ОСОБА_3 заповіт складений матір`ю позивача – ОСОБА_10 , посилаючись на ст. 1243 Цивільного кодексу України (435-15) подружжю надано право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, зазначивши, що старий ЦК цього положення не містив. Спадкування за заповітом у такому випадку відбувається після смерті другого з подружжя.
Надалі позивач 07.08.2024 року подала до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Мартищук О.Я. заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 (а.с.14).
У відповідь на подані позивачем заяви приватним нотаріусом Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської області повідомлено листом №309/02-14 від 12.08.2024 року (а.с.15) про те, що 30.01.2024 року заведено спадкову справу №22/2024 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 . Заяву про прийняття спадщини за заповітом подала онука – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяву про прийняття спадщини за законом подала дочка – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Щодо заяви від 07.08.2024 року приватним нотаріусом роз`яснено, що при спадкуванні за законом майно переходить спадкоємцям відповідно до встановленої черговості. Підставами для спадкування за законом можуть бути шлюбні, родинні чи сімейні стосунки, усиновлення, перебування на утриманні спадкодавця не менше п`яти років до дня його смерті. Спадкування за законом настає у випадку, якщо фізична особа не залишила заповіту, або заповіт виявився недійсним, або відсутні умови, які зазначені в заповіт з умовою, або спадкоємці за заповітом не прийняли спадщину, або фізична особа розпорядилася лише частиною свого майна. Додатково повідомлено, що ОСОБА_2 не подала приватному нотаріусу документи, які підтверджують право власності спадкодавця на майно, тому відповідно до ст. 49 Закону України «Про нотаріат» , п. 1, 2,3 Глави 13, Розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчинені нотаріальної дії, якщо не подані відомості (інформація) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.
Надалі ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Мартищук О.Я. із зверненням від 12.09.2024 року (а.с. 16) в якому вказала про те, що не заперечує отримати спадкове майно за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , посилаючись на нікчемність заповіту наданого ОСОБА_2 .
Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Положенням ч.1 - ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
У ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.
У ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).
Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, зокрема житловий будинок, інші споруди, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.
Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, то спадкоємець також не набуває це право у порядку спадкування.
Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку.
Питання видачі свідоцтва про право на спадщину та винесення постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії регулюються Законом України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5.
Під час видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти (підпункт 4.16 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку № 296/5).
Підстави для відмови у вчиненні нотаріальних дій нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії, визначені статтею 49 Закону «Про нотаріат».
Відповідно до частини першої статті 49 Закону про нотаріат нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: 1) вчинення такої дії суперечить законодавству України; 2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; 3) дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; 4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; 5) з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; 6) правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; 7) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; 8) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов`язані з її вчиненням; 8-1) особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії щодо відчуження належного їй майна, внесена до Єдиного реєстру боржників; 9) в інших випадках, передбачених законом.
Звертаючись до суду із позовом позивач просила визнати акт-відкриття спадкової справи №75617461 за заповітом від 30.01.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Мартищук О.Я., протиправним та зобов`язання відповідача розділити спадщину між спадкоємцями за законом в порядку, визначеному ЦК України, внаслідок того, що у батька ОСОБА_3 будь-якого майна у приватній власноті не було, а тому батько не набув права власності на майно, не зареєстрував його згідно чинного законодавства, не міг вільно ним розпоряджатися, а заповіт складений особою, яка не мала на це право є нікчемним. Приватним нотаріусом відкрито спадкову справу за заповітом складеним спадкодавцем без документів про право власності на майно заповідача. Відповідно акт відкриття спадкової справи за заповітом , в основі якого нікчений заповіт є протиправним.
Однак, відповідно до наведених положень чинного законодавства, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку, внаслідок відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, спадкоємець має право захистити своє право в судовому порядку шляхом визнання права власності на спадкове майно. При цьому, слід зауважити, що відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно не є підставою нікчемності заповіту. 
Судом враховано, що дійсно, як вказує позивач, у ч.1 ст.1257 ЦК України закріплено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, є нікчемним, але згідно з ч.1 ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю, проте позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що її батько - спадкодавець на момент складення заповіту не мав повної цивільної дієздатності.
Крім того, посилання позивача у заяві від 18.09.2025 року (а.с. 41-42) про закінчення 21.10.2022 року строку прийняття спадщини за заповітом ОСОБА_2 не знайшло свого підтвердження, оскільки ОСОБА_2 звернулася 30.01.2024 року до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .
Також, не можливо погодитися з посиланням позивача про вчинення приватним нотаріусом протиправних дій, внаслідок чого спадкова справа від 30.01.2024 року залишена без руху майже 2 роки та посиланням на ст. 1277 ЦК України, про відумерлість спадщини (заява від 18.09.2025 року а.с. 41-42), оскільки відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Якщо особа звернулась до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, вважаючи себе спадкоємцем, то майно, що входить до спадкової маси, не може бути визнане відумерлою спадщиною, такий висновок зазначено у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 року справа №182/6808/18.
Таким чином, відсутні підстави для визнння протиправним акта-відкриття спадкової справи №75617461 за заповітом від 30.01.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Мартищук О.Я. після померлого ОСОБА_3 за заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом, внаслідок не подання спадкоємцем документів, які підтверджують право власності на майно спадкодавця.
Крім того, слід зауважити, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).
Спосіб захисту порушеного права повинен бути таким, що найефективніше захищає або відновляє порушене право позивача, тобто повинен бути належним. Належний спосіб захисту повинен гарантувати особі повне відновлення порушеного права та/або можливість отримання нею відповідного відшкодування (див. пункт 8.54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 року всправі № 910/10784/16 (провадження № 12-30гс21)).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19 (провадження № 61-11625сво22)).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.10.2024 року у справі № 185/9284/23 (провадження № 61-10253св24) вказано, що: «згідно вимог чинного законодавства нотаріальні дії вчиняються нотаріусами відповідно до наданих їм повноважень та із дотриманням визначеної законом процедури. […] Можливість оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні забезпечує законність нотаріального провадження і захист прав та інтересів учасників нотаріального процесу. Судова процедура оскарження має на меті забезпечити виправлення нотаріальних помилок, тлумачення чинного законодавства та сприяти дотриманню законності у сфері цивільних правовідносин, що виникають із вчинення нотаріальних дій».
Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має бути ефективним, тобто призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу, однак оскарження нотаріальної дії не дозволить ефективно захистити та відновити права позивача. Право на оскарження нотаріальної дії може бути реалізоване лише у випадку, якщо таке звернення може привести до відновлення порушеного права або інтересу без необхідності дослідження правомірності дій інших осіб.
Враховуючи вищевказане, слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про визнання акта-відкриття спадкової справи №75617461 за заповітом від 30.01.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Мартищук О.Я., протиправним.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача розділити спадщину між спадкоємцями за законом в порядку, визначеному ЦК України, слід зазначити, що відповідно до до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Положенням ст. 1241 ЦК України передбачено право на обов`язкову частку у спадщині, а саме: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).
Із матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 має право на обов`язкову частку у спадщині після померлого ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства.
Твердження ОСОБА_1 у заяві від 15.04.2024 року (а.с.13) про те, що до матеріалів спадкової справи після померлого батька слід долучити заповіт складений матір`ю ОСОБА_10 на ім`я позивача з посиланням на ст. 1243 ЦК України не заслуговує на увагу, оскільки зі змісту заповіту, складеного ОСОБА_10 , вбачається тільки її волевиявлення та такий підписаний тільки ОСОБА_10 (матір`ю позивача), що не може свідчити про волевиявлення подружжя, оскільки інший із подружжя ( ОСОБА_3 – батько позивача) склав заповіт від 01.12.2006 року яким висловив своє волевиявлення заповівши спадкове майно ОСОБА_13 .
При цьому, відповідно до ч.1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні- це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
У постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 161/9939/17 Верховний Суд зазначив, що "..суд не може підміняти орган, до повноважень якого належить прийняття рішення, яке є предметом оскарження, приймати замість нього своє рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта. Суд першої інстанцій зазначеного не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про задоволення вимог про зобов`язання нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину за законом".
Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 березня 2021 року у справі № 473/1878/19 підтвердила висновок про те, що суд не може зобов`язувати нотаріуса вчиняти дії щодо вирішення питань, які безпосередньо належать до його компетенції.
Отже, врахувавши відповідні висновки Верховного Суду, слід відмовити у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання нотаріуса розділити спадщину між спадкоємцями за законом в порядку, визначеному ЦК України.
У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.
Сторонами у справі не заявлено вимог про відшкодування судових витрат.
На підставі наведеного керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 273 ЦПК України,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської областіМартищук Оксани Ярославівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання акта-відкриття спадкової справи №75617461 від 30.01.2024 року, вчиненого приватним нотаріусом Мартищук О.Я., протиправним та зобов`язання відповідача розділити спадщину між спадкоємцями за законом в порядку, визначеному ЦК України, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду через Верховинський районний суд.
Найменування та ім`я учасників, їх місце знаходження та проживання:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_2 ;
приватний нотаріус Верховинського районного нотаріального округу Івано-Франківської областіМартищук Оксана Ярославівна, адреса місця знаходження: вул. Незалежності, 11 селища Верховина Верховинського району Івано-Франківської області;
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 05.06.2026 року. 

Суддя         Наталія ЧЕКАН