ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 травня 2026 року 
м. Київ
справа № 570/2379/24
провадження № 61-96св25
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
судді-доповідача Литвиненко І. В.,
суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Мартєва С. Ю., Петрова Є. В., 
заявник - ОСОБА_1 ,
заінтересовані особи: орган опіки та піклування виконавчого комітету Білокриницької сільської ради Рівненського району, ОСОБА_2 ,
розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 липня 2024 року під головуванням судді Кушнір Н. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року у складі колегії суддів: Гордійчук С. О., Боймиструка С. В., Шимківа С. С. у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Білокриницької сільської ради Рівненського району, ОСОБА_2 , про звільнення повноважень опікуна і призначення опікуном над ОСОБА_3 іншої особи,
ВСТАНОВИВ
Короткий зміст вимог 
1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про звільнення її від повноважень опікуна і призначення опікуном над ОСОБА_3 іншої особи - ОСОБА_2 .
2. Заяву мотивувала тим, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 06 лютого 2015 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був визнаний недієздатним, а його опікуном була призначена заявник.
3. Покликаючись на неможливість виконання своїх обов`язків опікуна за станом здоров`я, заявниця просила припинити її обов`язки опікуна над ОСОБА_3 та передати повноваження опікуна її іншому синові - ОСОБА_2 . 
4.  ОСОБА_2 не заперечує призначення його опікуном над ОСОБА_3 .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
5. Рівненський районний суд Рівненської області рішенням від 17 липня 2024 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .
6. Рівненський апеляційний суд постановою від 05 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 липня 2024 року без змін.
7. Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції вказував, що заявниця не довела, що вона не може виконувати своїх обов`язків опікуна або неналежним чином їх виконує.
8. Одночасно, апеляційний суд зауважував, що зазначені в поданні органу опіки та піклування обставини, не є підставами, з якими закон пов`язує можливість звільнення від обов`язків опікуна.
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
9. У січні 2025 року ОСОБА_1 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року скасувати, а у справі ухвалити нове судове рішення, яким подану нею заяву про звільнення від повноважень опікуна і призначення опікуном іншої особи задовольнити повністю.
10. Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
11. Касаційна скарга містить арґумент про те, що суди не врахували висновків Верховного Суду щодо застосування норм права, які викладені у постанові 
від 25 вересня 2024 року у справі № 163/1251/22.
12. Окрім іншого заявник покликалась на те, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, зокрема щодо можливості звільнення опікуна від повноважень на підставі його заяви у зв`язку із неможливістю виконання покладених на нього обов`язків опікуна, або незалежно від підстав, тобто, без встановлення відповідних порушень в діях чи бездіяльності опікуна.
13. Заявник додатково зауважує, що місцевий суд не надав належної оцінки тій обставині, що ОСОБА_2 є рідним братом недієздатного, він фактично здійснює догляд над недієздатним та проживає з ним, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації та отримує грошову допомогу, як особа, яка проживає з особою з інвалідністю І групи внаслідок психічного розладу. 01 серпня 2024 року йому виповнилось 22 роки, а отже і він не підлягає мобілізації ще 3 роки (до виповнення 25 років), а також не має протипоказань за станом здоров`я та бажає бути опікуном недієздатного.
Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи не подали 
Рух справи в суді касаційної інстанції
14. Верховний Судухвалою від 06 лютого 2025 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував її матеріали із Рівненського районного суду Рівненської області.
15. 03 березня 2025 року матеріали справи № 570/2379/24 надійшли до Верховного Суду.
16. Верховний Суд ухвалою від 30 березня 2026 року зупинив касаційне провадження у цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи 
№ 742/6438/23 (провадження № 61-13360сво24).
17. Верховний Суд ухвалою від 29 квітня 2026 року поновив касаційне провадження та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.
Фактичні обставини справи, з`ясовані судами
18. Рівненський районний суд Рівненської області рішенням від 06 лютого 
2015 року визнав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, опікуном призначив його матір - ОСОБА_1 .
19. Згідно з довідкою МСЕК серії АВ № 0315961 недієздатний ОСОБА_3 є інвалідом І групи з дитинства довічно, потребує постійної сторонньої допомоги (догляду).
20. Виконавчий комітет Білокриницької сільської ради рішенням від 11 липня 
2042 року № 224 затвердив подання органу опіки та піклування Білокриницької сільської ради про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном над недієздатним ОСОБА_3 у разі звільнення від повноважень опікуна - ОСОБА_1 .
21.  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_3 , перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Рівненської райдержадміністрації та отримує державну соціальну допомогу особі, яка проживає з особою з інвалідністю І групи з 01 вересня 2021 року.
Позиція Верховного Суду 
22. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
23. Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
24. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
25. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
26. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.
27. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
28. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
29. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
30. Згідно з частиною другою статті 34 ЦПК України у випадках, встановлених цим Кодексом, цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються колегією у складі одного судді і двох присяжних, які при здійсненні правосуддя користуються всіма правами судді.
31. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (пункт 1 частини другої статті 293 ЦПК України).
32. У випадках, встановлених пунктами 1, 3, 4, 9, 10 частини другої статті 293 ЦПК України, розгляд справ проводиться судом у складі одного судді і двох присяжних (частина четверта статті 293 ЦПК України).
33. Норми процесуального права, які визначають порядок розгляду судом питань про призначення, зміну, звільнення від виконання обов`язків опікуна (частина друга статті 300 ЦПК України), розміщені у главі 2 розділу IV ЦПК України, щодо якої у взаємозв`язку і з положеннями пункту 1 частини другої статті 293 ЦПК України існує безальтернативний припис, передбачений частиною четвертою статті 293 ЦПК України, про розгляд таких справ саме колегіальним складом суду (один суддя і двоє присяжних), та не передбачено диференційованого підходу щодо формулювання складу суду залежно від специфіки питання, яке є предметом судового розгляду відповідно до статті 300 ЦПК України. 
34. Тому до вимог про встановлення опіки і призначення опікуна, як і про його заміну чи звільнення, що вирішуються після вирішення вимоги про визнання фізичної особи недієздатною в іншому судовому процесі, має застосовуватися правило визначення складу суду, передбачене у пункті 1 частини другої статті 293 ЦПК України щодо вимоги про визнання фізичної особи недієздатною.
35. Такий висновок зроблений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2025 року у справі № 727/5306/24.
36. З матеріалів справи відомо, що Рівненський районний суд Рівненської області 17 липня 2024 року розглянув цю справу - про звільнення від повноважень опікуна та призначення опікуном іншої особи у складі одного судді (без двох присяжних), тобто неповноважним складом суду.
37. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу розглянуто неповноважним складом суду.
38. Отже, враховуючи, що справу в суді першої інстанції розглянуто неповноважним складом суду, а апеляційний суд на таке порушення норм процесуального права уваги не звернув, вказане є обов`язковою підставою для скасування судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
39. Доводи касаційної скарги щодо суті справи не аналізуються, оскільки касаційний суд скасовує судові рішення з обов`язкової підстави.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
40. Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справи докази.
41. Оскільки місцевий суд допустив порушення норм процесуального права, а суд апеляційної інстанції у межах наданих йому повноважень їх не усунув, що унеможливило ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для скасування оскаржених судових рішень та передачі справи на новий розгляд до місцевого суду, під час якого суду належить урахувати вищенаведене та ухвалити судове рішення відповідно до установлених обставин і вимог закону.
Керуючись статтями 406, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 липня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 05 грудня 2024 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

С. Ю. Мартєв

Є. В. Петров