Справа № 420/6679/26
Провадження №2-а/523/108/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" червня 2026 р. Пересипський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Сувертак І.В.
за участю секретаря Мельніченко Г. О.
розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі, справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо накладення штрафу та зобов`язання покласти витрати,

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту Патрульної Поліції та просив визнати протиправними дії лейтенанта поліції Бондара В. А. щодо накладення штрафу та зобов`язання покласти на відповідача витрати на виконавче провадження.
Позовні вимоги мотивовані тим, що 20 грудня 2025 року о 23:23 екіпаж патрульної поліції, службовий автомобіль №3464, під керуванням старшого лейтенанта поліції Бондаря Володимира Анатолійовича, зупинив транспортний засіб Беляк О.С. НОМЕР_1 , KIA Sportage 2021.
Старший лейтенант ОСОБА_2 на думку позивача безпідставно висловлював припущення можливого алкогольного сп`яніння водія та пасажира, примусив вийти з автомобіля, надалі поліцейський виніс постанову про адміністративне правопорушення нібито неправильного паркування. При цьому:
- не було здійснено фотофіксації, яка дозволяє ідентифікувати транспортний засіб;
- відсутні заміри відстані до перехрестя;
- відсутня фіксація транспортного засобу та номерних знаків на від камери поліцейської автівки;
Беляку О.С. не було надано копію постанови після її винесення, незважаючи на те, що клієнт просив її отримати для майбутнього оскарження у зв`язку з тим, що не було на руках постанови та не знав взагалі про ії існування, с у 10 днів було пропущено не з вини позивача.
Після інциденту ОСОБА_1 неодноразово перевіряв наявність штрафу через застосунок «Дія», Кабінет водія, банківські сервіси та поштову кореспонденцію, однак інформація про штраф була відсутня.
Про існування постанови дізнався лише після відкриття виконавчого провадження та застосування заходів примусового виконання, що факта позбавило клієнта можливості дізнатись про підставу винесення постанови/ сплату штрафу або оскарження, бо сума стягнення за виконавче провадження перевищувала суму штрафу.
Головним державним виконавцем Пересипського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Одеського міжрегіонального управлі Міністерства юстиції України Дудка Аллою Сергіївною 21.01.2026 р. було відкрито ВП№ 80042230, винесено постанову про стягнення витрат; винесено постанову виконавчий збір; накладено арешт коштів. Фактично строк для добровільного виконання був 0 днів.
Незаконне застосування арешту як першої дії Ст. 56 Закону «Про виконавче провадження», арешт майна є заходом примусового виконання, який застосовується у разі невиконання рішення у строк, наданий для добровільного виконання, але такого строку надано не було ОСОБА_1 . Відсутнє право на добровільне виконання та юридичної підстави, яка б давала право на арешт. Арешт у день відкриття провадження без добровільного строку — незаконний.
Враховуючи зазначене, позивач просив його адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.
Позивач в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не сповістив та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Відповідач про розгляд справи обізнаний належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надавав.
Матеріали справи містять відзив на позовну заяву.
Як зазначив представник відповідача, позивачем на надано жодного доказу в підтвердження своїх позовних вимог, та відповідно спростування вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Крім того до відзиву додано відеозапис порушення ОСОБА_1 ПДР.
Дотримання Правил дорожнього руху є обов`язком водія. Не створення під час руху автомобіля перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, не позбавляє водія обов`язку неухильно дотримуватись Правил дорожнього руху та не позбавляє, при цьому, відповідальності.
Вивчивши матеріали справи, суд вирішив адміністративний позов ОСОБА_1 залишити без задоволення, виходячи з наступного.
У відповідності ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..
Згідно частини 5 ст. 5 КАС України, ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Пунктом 1 ч.1 ст. 20 КАС України передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 288 КУпАП постанову посадової особи про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржено в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. Позивач (особа, до якої було застосовано адміністративне стягнення посадовою особою ДАІ (поліції), ОВС, в компетенції яких було вирішення питання щодо накладення адмінстягнення) має можливість звернутися з адміністративним позовом до цієї особи про визнання неправомірним притягнення до адміністративної відповідальності, який повинен розглядатися за нормами КАС України.
У відповідності до ст. 280 КУпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судом встановлено, що 20.12.2025 знаходячись на службі під час патрулювання та нагляду за дорожнім рухом інспектором взводу № 1 роти № 8 батальйону № 2 полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Одеській області ДПП) старшим лейтенантом поліції Бондар В.А., за адресою: м. Одеса, вул. Ярослава Баїса було виявлено водія-гр. ОСОБА_1 транспортного засобу KIA Sportage, номерний знак НОМЕР_1 , який керуючи трансортним засобом не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку руху перед початком руху, чим порушив вимоги п. 9.2.а Правил дорожнього руху, за що в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
За вчинення даного адміністративного правопорушення інспекторм Бондар В.Л. відносно гр. ОСОБА_1 було винесено постанову по спарві про адміністративне правопорушення серії ЕНА № 6383355 від 20.12.2025 за ч. 2 ст. 122 КУпАП.
Факт вчинення адміністративного правопорушення гр. ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом.
Поліцейські відреагували на це правопорушення та зупинили гр. ОСОБА_1 для з`ясування причин порушення ним Правил дорожнього руху та вирішення питання стосовно притягнення чи не притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пунктом 2.3 Правил дорожнього руху встановлено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Розділом 9 Правил дорожнього руху врегульовано - Попереджувальні сигнали.
Відповідно до п. 9.2.а Правил дорожнього руху водій повинен подавати сигнали світловим показчикуом повороту відповідного напрямку перед початком рузу і зупинкою.
Сигнали покажчиками повороту обов`язково мають подаватися завчасно і незалежно від місця виконання маневру (дорога, дворові території тощо), наявність інших учасників дорожнього руху та плавності виконання маневру. Сигнал правого повороту подається перед початком руху від лівого краю проїздної частини.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 1.9 Правил дорожнього руху особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено, що порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно пунктів 1 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби, зокрема, у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, гр. ОСОБА_1 було ознайомлено з його правами згідно ст. 268 КУпАП та 63 Конституції України. Треба врахувати, що позивач скористався своїм правом на власний розсуд і не надав старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 письмове пояснення по суті вчиненого ним правопорушення.
Жодної іншої письмової заяви чи клопотання, як під час підготовки так і під час розгляду справи про адміністративне правопорушення в порядку п. 5 ст. 278 КУпАП - не надходило.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином, відеозапис з портативних відео реєстраторів інспекторів є доказом вчинення або не вчинення адміністративного правопорушення та відповідають вимогам ст. 251 КУпАП та ст. ст. 72, 73, 74, 75, 76 КАС України.
Посилання позивача на те, що він чекав, що штраф з`явиться в додатку «Дія» та ін. не заслуговують на увагу, оскільки про вчинене правопорушення йому було відомо, права роз`яснені. Всі інші доводи позивача не доведені жодними належними та допустимими доказами, тому судом до уваги не приймаються.
Судом враховується, що згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи все наведене в сукупності, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову, тому і залишає його без задоволення.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.9, 77, 268-272, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ: 

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України в Одеській області про визнання протиправними дії щодо накладення штрафу та зобов`язання покласти витрати – залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя