УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд

Справа №285/805/26 Головуючий у 1-й інст. Михайловська А. В. 
Номер провадження №33/4805/1006/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Костюкович С. І.  
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року          м. Житомир

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Костюкович С.І., з участю секретаря судового засідання Колодяжного О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Остапчука В.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Житомир апеляційну скаргу захисника – адвоката Остапчука В.О., на постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Постановою Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Згідно постанови місцевого суду, ОСОБА_1 31.01.2026 о 14 год 45 хв по вул. Військової доблесті в м. Звягель керував транспортним засобом Hyndai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками стану наркотичного сп`яніння: поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням захисник – адвокат Остапчук В.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною, оскільки рішення суду прийнято на доказах, які здобуті з порушенням законодавства.
Посилається на те, що відповідно до відеозйомки з бодікамер поліцейських у матеріалах відеозапису відсутні докази вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Зазначає, що ОСОБА_1 був безпідставно зупинений співробітниками поліції за зупинку автомобіля в місці де зупинка заборонена. На записі відеореєстратора відобразився факт того, що ОСОБА_1 сідає до автомобіля, який припаркований біля зупинки громадського транспорту і від`їжджає тобто припиняє правопорушення, доказів, що саме ОСОБА_1 припаркував автомобіль біля зупинки громадського транспорту співробітники поліції не надали.
Звертає увагу, що працівники поліції не роз`яснили процедуру проведення огляду, допустили порушення порядку проведення огляду, адже у відповідності до ч.1 ст.266 КУпАП мали б відсторонити ОСОБА_1 від керування транспортним засобом та фактично некоректною поведінкою спонукали ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з поліцейською ОСОБА_2 , яка не представилась і вела себе не коректно.
Зазначає, що ОСОБА_1 бажав проходити медичний огляд в лікарні після того, як поліцейська виконає ст.18 Закону України «Про Національну поліцію», однак поліцейські не реагували на зазначене та почали складали протокол за ст.130 КУпАП. Вказаний протокол він підписав та в подальшому сам пройшов обстеження у лікаря так як поліцейські не бажали проводити обстеження у лікаря. Відповідно до висновку медичного огляду від 31.01.2026р у ОСОБА_1 не виявлено ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння. В сечі відсутні наркотичні речовини. Крім того поліцейський для складання протоколу незаконно затримав ОСОБА_1 , що зафіксовано на відеозаписі.
Вказує, що працівники поліції зупинивши ОСОБА_1 не представились, не повідомили причину зупинки та не роз`яснили його права передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України. Крім того поліцейські підробили розписку про роз`яснення прав, направлення на огляд, оскільки на відеозаписі відсутня дана процедура. 
Посилається на те, що наявний в матеріалах справи відеозапис є недопустимим доказом, оскільки до протоколу адміністративного порушення не додано ніякої інформації, що до нього долучено відеозаписи з відеокамер.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності та його захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст.251 КУпАП на основі доказів встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, поясненнями свідків та ін.
Зі змісту ст.252 КУпАП вбачається, що оцінка доказів при розгляді справ про адміністративні правопорушення ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні усіх обставин справи в їх сукупності.
Висновок суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтується на матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні доказах, з яким погоджується і суд апеляційної інстанції.
Так, частиною 1 ст.130 КУпАП передбачено, що адміністративна відповідальність настає як за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, так і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура виявлення у водіїв ознак алкогольного, наркотичного сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан алкогольного, наркотичного сп`яніння визначена ст.266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції(далі Інструкція), Порядком направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення у водіїв стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.
Постановою місцевого суду було притягнуто ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності саме за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП у виді відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння підтверджується сукупністю досліджених та оцінених судом першої інстанції доказів.
Зокрема, відповідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580018 від 31.01.26р. ОСОБА_1 31.01.2026 о 14 год 45 хв по вул.Військової доблесті в м. Звягель керував транспортним засобом Hyndai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками стану наркотичного сп`яніння: поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння відмовився, чим порушив п. 2.5. ПДР, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП(а.с.2).
Відповідно до наявного у матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31.01.2025, ОСОБА_1 направлено на огляд до «КНП» Звягельська багатопрофільна лікарня» (а.с.3). 
ОСОБА_1 роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП. Від підпису ОСОБА_1 відмовився (розписка на а.с.4)
За змістом пункту 10 протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №580018 працівниками поліції здійснювався відеозапис за допомогою портативної нагрудної камери № 857859, а тому доводи апеляційної скарги про відсутність інформації стосовно долучення відеозапису з відеокамер не відповідають встановленим обставинам справи, адже зміст протоколу підтверджує здійснення такого запису.
Із переглянутого судом відеозапису, наявного у матеріалах справи на DVD-диску (а.с.8) встановлено, що працівниками поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , виявлено в нього ознаки наркотичного сп`яніння, а саме поведінка що не відповідає обстановці, звужені зіниці очей які не реагують на світло, тремтіння пальців рук, у зв`язку з чим запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння в найближчому медичному закладі охорони здоров`я, на що останній заперечив щодо наявності таких ознак, погодився пройти такий огляд, однак лише на місці за допомогою приладу драгер. 
Працівник поліції роз`яснив ОСОБА_1 , що у нього виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, а не алкогольного, повторно запропонував пройти огляд на виявлення стану наркотичного сп`яніння, на що ОСОБА_1 відповів, що погоджується, але зазначив, що поїде на власному транспортному засобі. 
Далі, згідно зафіксованого на відеозаписі, працівник поліції повідомив ОСОБА_1 , що він відсторонений від керування транспортним засобом та знову запропонував ОСОБА_1 пройти огляд, на що останній вкотре відповів, що погоджується, при цьому й надалі продовжив сперечатись (дискутувати) із працівником поліції, яка, на його думку не представилась, що, на його переконання, заважало йому пройти запропонований йому поліцейським огляд на стан сп`яніння, оскільки ОСОБА_1 дослівно повідомив поліцейському: «…я з Вами значить нікуди не поїду …може Ви мене хочете викрасти…» (інтервал відеозапису із файлу «_____(3).mp4» із 0:04:59 по 0:07:16). 
Врахувавши ці дії (таку поведінку) ОСОБА_1 , працівники поліції розцінили її, як відмова від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі охорони здоров`я.
Апеляційний суд вважає, що такі дії ОСОБА_1 , зафіксовані, поміж іншого, вищезазначеним інтервалом відеозапису, утворили склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, працівники поліції правомірно склали протокол у зв`язку із виявленням цього правопорушення (а.с.2), а суд першої інстанції, перевіривши матеріали справи, оцінивши наявні в ній докази в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, у виді відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння.
Доводи апеляційної скарги про те, що поліцейські в порушення вимог ст.35 Закону України "Про національну поліцію» не назвали конкретну причину зупинки, не представились, не надали доказів, що саме ОСОБА_1 припаркував автомобіль біля зупинки громадського транспорту, апеляційний суд визнає безпідставними та такими, що спростовуються наявним у матеріалах справи відеозаписом. Так, цим відеозаписом зафіксовано, як ОСОБА_1 повертається до автомобіля, сідає на водійське сидіння та одразу вмикає аварійну світлову сигналізацію і в подальшому здійснює рух транспортним засобом. Далі зі змісту даного відео вбачається, що транспортний засіб зупинився, а із водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 (відеозапис файлу «______(2).mp4».
Крім того, із відеозапису також вбачається, що працівники поліції повідомили причину зупинку транспортного засобу та на вимогу ОСОБА_1 надали йому докази вказаного правопорушення, зафіксовані на відео. При цьому ОСОБА_1 сказав, «…людина вийшла я поїхав собі» (інтервал відеозапису файлу «_____(3).mp4» із 0:00:11 по 0:03:32).
Отже, сукупність вищезазначених зафіксованих відеозаписом обставин підтверджує виконання ОСОБА_1 функції керування транспортним засобом за зазначених у протоколі про адміністративне правопорушення обставин.
Факт керування ним автомобілем в сукупності із зазначеним підтверджується і постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії ЕНА №6595138 від 31.01.26р., якою на ОСОБА_1 накладено штраф за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП (а.с.6).
Щодо інших аргументів апеляційної скарги суд зазначає, що відеозаписом зафіксовано, як працівник поліції на вимогу ОСОБА_1 представилась, вказавши - капрал поліції Галицька (інтервал відеозапису файлу «_____(3).mp4»  із 0:04:40 по 0:04:45).
Безпідставними також є доводи апелянта про не відсторонення працівниками поліції ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки вони спростовуються наявним відеозаписом (інтервал запису із файлу «_____(3).mp4» із 0:05:44 по 0:06:44).
Вказаним відеозаписом також спростовуються доводи апелянта, що працівники поліції не роз`яснили ОСОБА_1 його права, передбачені ст.268 КУпАП та ст.63 Конституції України (інтервал відеозапису файлу «_____(3).mp4» із 0:02:44 по 0:03:13).
Під час апеляційного розгляду не знайшли свого підтвердження і доводи апелянта щодо некоректної поведінки працівників поліції, яка за доводами апеляційної скарги, спонукала ОСОБА_1 до відмови від проходження огляду на стан сп`яніння. Переглянутим відеозаписом встановлено, що виявивши ознаки наркотичного сп`яніння працівники поліції неодноразово пропонували ОСОБА_1 пройти огляд в найближчому медичному закладі, надали йому на ознайомлення і перегляду відеозапис, на якому зафіксовано вчинене ним правопорушення, що і слугувало причиною зупинки. 
Апеляційний суд визнає безпідставними посилання апелянта про недопустимість наявного у матеріалах справи відеозапису, оскільки вони спростовуються змістом розділу 10 протоколу, де зазначено про застосування технічного запису 70 МАІ, 857859 (а.с.2).
Також, в супровідному листі Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області, адресованого Звягельському міськрайонному суду Житомирської області, зазначено про те, що додається оптичний диск з відеозаписами портативного відео реєстратора (а.с.1).
Апеляційний суд зазначає, що досліджений судом відеозапис містить фіксацію відмову ОСОБА_1 пройти у встановленому законом порядку медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння, а тому відсутні підстави визнавати вказані відеозаписи недопустимим доказом.
Що ж стосується наявного висновку медичного огляду від 31.01.2026р. згідно якого у ОСОБА_1 не виявлено ознак алкогольного та наркотичного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Згідно п.7 Порядку направлення поліцейський забезпечує проведення огляду водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення відповідних підстав.
Зазначена норма Порядку направлення кореспондується із нормами п.9 Інструкції Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11 листопада 2015 р. за № 1413/27858 (далі - Інструкція), відповідно до якого з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення (далі - Інструкція).
Згідно пункту 6 розділу ІІІ Інструкції проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу або психотропної речовини обов`язкове.
Метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння (п.7 розділу ІІІ Інструкції).
Огляд водія транспортного засобу в закладі охорони здоров`я проводиться в будь-який час доби із застосуванням спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень) на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини. У разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження — газорідинної хроматографії з полум`яно-іонізаційним детектором для визначення концентрації алкоголю у крові та сечі та газової (рідинної) хромато-мас-спектрометрїї на вміст наркотичного засобу або психотропної речовини в організмі особи (пункту 8 розділу ІІІ Інструкції).
Відповідно до змісту п.1 розділу І Інструкції саме ця інструкція визначає процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та оформлення результатів такого огляду.
За змістом пунктів 11, 12 розділу ІІІ Інструкції предметом дослідження біологічного середовища можуть бути слина, сеча та змиви з поверхні губ, шкірного покриву обличчя і рук.  Для дослідження біологічного середовища може використовуватися кров, якщо в обстежуваної особи неможливо взяти зразки біологічних середовищ, вказаних у пункті 12 цього розділу.
Отже, за вимогами Інструкції огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан наркотичного сп`яніння лікарем закладу охорони здоров`я включає застосування спеціальних технічних засобів, тестів (скринінгових лабораторних досліджень), а у разі позитивного результату тесту обов`язковим є проведення підтверджуючого дослідження, передбаченого пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції.
При цьому, Інструкцією визначено обов`язковість проведення лабораторних досліджень на визначення наркотичного засобу, а пунктами 8, 9, 11 та 12 розділу ІІІ Інструкції чітко врегульовано послідовність досліджень, їх види, а також пойменовано види біологічного середовища, які можуть бути предметом дослідження і зазначено умови, за яких вони досліджуються.
Відступ від наведеного порядку огляду особи, яка керувала транспортним засобом, на стан наркотичного сп`яніння Інструкцією не передбачений, натомість пунктом 21 розділу ІІІ Інструкції прямо встановлено, що висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Згідно ч.4 ст.266 КУпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним (ч.5 ст.266 КУпАП) 
Оскільки висновок медичного огляду від 31.01.2026 р. ОСОБА_1 на стан сп`яніння, наданий ОСОБА_1 , складений з порушенням вимог ч.4 ст.266 КУпАП, зокрема, за відсутності поліцейського, то на підставі ч. 5 ст. 266 КУпАП такий висновок є недійсним. 
Крім того, апеляційний суд зазначає, що ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП не за керування транспортним засобом у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння, а саме за відмову від проходження огляду у встановленому порядку на стан наркотичного сп`яніння, що зафіксовано протоколом, відеозаписом та рештою матеріалів справи, про які зазначалось в цій постанові. Це правопорушення ОСОБА_1 було закінченим, містило всі передбачені законом його обов`язкові об`єктивні та суб`єктивні ознаки, а тому подальше самостійне проходження водієм такого огляду за відсутності поліцейського не усуває вчиненного правопорушення із відмови від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння саме у відповідності до встановленого порядку.
Окремо апеляційний суд зазначає, що формальна неодноразова відповідь ОСОБА_1 про те, що він згідний на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, в той час як його наступні фактичні дії після такої словесної згоди об`єктивно заперечували ним сказане, що зафіксовано відеозаписом, а також ставлення ОСОБА_1 можливості проходження ним огляду на стан наркотичного сп`яніння в залежність від виконання працівником поліції висунутих ОСОБА_1 передумов для такого огляду (виконати зазначені ним вимоги закону, котрі, на його суб`єктивне переконання ще не виконані чи потребують виконання) не свідчать про дотримання ним порядку огляду на пропозицію поліцейського, а навпаки, з об`єктивної сторонни є діями, які підтверджують його відмову пройти такий запропонований йому огляд.
Також суд зазначає, що переглянувши наявний у матеріалах справи відеозапис, не виявлено ознак спонукання ОСОБА_1 діями працівників поліції до відмови ним від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. До того ж, апелянт не зазначає в чому конкретно, на його переконання, виявилась некоректна поведінка поліцейського ОСОБА_2 , в той час як відеозаписом зафіксовано, що вимога представитись з боку поліцейської виконана.
Навпаки, із дослідженого відеозапису (файл «_____(3).mp4»), який наявний у матеріалах справи на DVD-диску (а.с.8), судом об`єктивно з`ясовано, що працівник поліції представилась ОСОБА_1 , назвавши своє звання та прізвище (інтервал відеозапису файлу «_____(3).mp4»  із 0:04:40 по 0:04:45), в то час час як ОСОБА_1 й надалі необгрунтовано продовжував пов`язувати свою можливість пройти огляд в закладі охорони здоров`я через те, що працівник поліції йому, на його переконання, не представилась (інтервал із 0:06:50 по 0:07:10).
Вищевказаний відеозапис засвідчує, що працівники поліції неодноразово (щонайменше три рази) пропонували ОСОБА_1 пройти огляд в найближчому закладі охорони здоров`я і щоразу ОСОБА_1 хоча і відповідав поліцейському, що згідний на проходження огляду, однак своїми наступними діями заперечував свою ж попередню словесну згоду на це, чим унеможливлював його доставку в лікарню та об`єктивно виявляв фактичну незгоду на проходження огляду, а тому ці дії, на переконання апеляційного суду, є відмовою пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння у встановленому порядку та утворили передбачене ч.1 ст.130 КУпАП правопорушення.
Наведені вище докази є належними, допустимими та достовірними, оскільки вони здобуті з додержанням процесуальної процедури, не суперечать фактичним обставинам справи і об`єктивно узгоджуються між собою, а їх сукупність була достатньою для прийняття судом першої інстанції рішення про винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні.
Апеляційні доводи про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення є необґрунтованими і спростовуються вищезазначеним.
На підставі наведеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду 1-ї інстанції є законною та обґрунтованою, а адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст.33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення за адміністративні правопорушення, та визначено судом першої інстанції з урахуванням обставин справи та даних про особу правопорушника.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав вважати, що судом при розгляді адміністративної справи були порушені вимоги закону, які б призвели до неправильного її вирішення. Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,-
постановив:
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Остапчука В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення, а постанову Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 28 квітня 2026 року щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
Суддя      С.І. Костюкович