ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2026 року	м. Львів	Справа № 921/596/25	

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Галушко Н.А.
суддів Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

секретар судового засідання – Стронська А.І.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: Мамчур Ю.В.;
від відповідача: Чумак А.К. (в режимі відеоконференції);

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" від 23.02.2026 (вх. № 01-05/522/26 від 24.02.2026)
на рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 (суддя Андрусик Н.О., повний текст рішення складено 30.01.2026)
у справі № 921/596/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ", місто Тернопіль
до відповідача: Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Тернопільської міської ради, місто Тернопіль
про: стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
На розгляд Господарського суду Тернопільської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" до Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬКТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" про стягнення 16362692,45 грн основного боргу, 965 406,35 грн інфляційних нарахувань, 421213,73 грн 3% річних, 4 162503,77 грн пені з підстав неналежного виконання відповідачем умов договору про постачання електричної енергії споживачу (із особовим рахунком №218) шляхом підписання 12.09.2022 заяви-приєднання, а також договору про постачання електричної енергії споживачу №218 від 01.01.2025 в частині здійснення розрахунків за спожиту електроенергію в період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року в кількості 7 901 461,00 кВт/год.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач виставляв відповідачу для оплати рахунки за спожиту електроенергію, проте відповідач сплачував їх несвоєчасно та не в повному обсязі, внаслідок чого станом на день звернення з позовом до суду (08.10.2025) борг склав 16 362 692,45 грн. Розмір заборгованості додатково підтверджується Актами звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2024 (сума боргу 37 162 201,78 грн) та станом на 30.06.2025 (сума боргу 16 642 206,00 грн), підписаними сторонами.
Окрім того, позивачем нараховано 965 406,35 грн інфляційних нарахувань, 421 213,73 грн 3% річних, 4 162503,77 грн пені.
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 від 21.01.2026 у даній справі позов задоволено частково. Стягнуто з Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" 965 106грн 35коп. інфляційних нарахувань, 421 213грн 73коп. - 3 % річних, 41 625грн 04коп. пені та 66 585грн 88коп. в повернення судового збору. Закрито провадження у справі в частині вимог про стягнення 8 362 692грн 45 коп. основного боргу у зв`язку з відсутністю предмету спору. Повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬ-ЕЛЕКТРОПОСТАЧ" з Державного бюджету України 196 352грн 31коп. судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №373 від 07 жовтня 2025 року.
Рішення суду мотивоване тим, що належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами доведено наявність правових підстав для задоволення заявлених позовних вимог про стягнення 16 362 692,45грн, які визнано відповідачем.
При цьому, після відкриття провадження у справі відповідачем здійснено повністю оплату суми основного боргу, що підтверджується долученими до клопотань платіжними документами.
Позивачем заявлено до стягнення з відповідача інфляційні втрати в розмірі 965 106,35 грн нараховані за період з грудня 2024 року по серпень 2025 року, 3% річних в розмірі 421 213,73 грн та пеню в розмірі 4 162 503,77 грн за період з 19.11.2024 по 22.09.2025.
Перевіривши розрахунок позивача, суд встановив, що нарахування здійснено з урахуванням фактичного періоду прострочення оплати та сум заборгованості, такі є арифметично вірними, відтак правомірними є вимоги щодо стягнення інфляційних нарахувань в розмірі 965 106,35 грн та 3% річних - в розмірі 421 213,73 грн. 
Окрім того, суд дійшов висновку про зменшення розміру обґрунтовано заявленої пені на 99% та стягнення з відповідача 41 625,04 грн. пені.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.
Товариством з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" подано апеляційну скаргу від 23.02.2026 ,в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 у справі №921/596/25 в частині відмови в стягненні пені в сумі 4 120 878,73 грн. та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Комунального підприємства теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» пеню в розмірі 4 120 878,73 грн. В решті рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 залишити без змін.
Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції при вирішенні питання про зменшення розміру пені порушив принципи добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, неправильно застосував норми ч.3 ст.551 ЦК України та необгрунтував, чому саме 41 625,04 грн (1%) пені є справедливим розміром відповідальності за довготривале порушення грошового зобов`язання.
Комунальним підприємством теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, спростовуючи доводи апеляційної скарги, просить рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 у даній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2026, вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 02.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" від 23.02.2026 (вх. № 01-05/522/26 від 24.02.2026) на рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 у справі №921/596/25, розгляд справи призначено на 07.04.2026.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.03.2026 задоволено клопотання представника відповідача Чумака А. К. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду.
У судовому засіданні 07.04.2026 оголошено перерву до 05.05.2026.
У судовому засіданні 05.05.2026 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.
Водночас, необхідно зазначити, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п.10 ч.3 ст. 2 ГПК України.
Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важкості предмета спору для заявника ( рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Враховуючи вищевикладене, вказана справа розглянута судом апеляційної інстанції з застосуванням принципу розумного строку тривалості провадження.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.
Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» як Постачальником та Комунальним підприємством теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" як Споживачем, укладено договори про постачання електричної енергії споживачу (далі договір/договори) із особовим рахунком №218.
12 вересня 2022 року сторонами підписано заяву-приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу на умовах комерційної пропозиції "Індивідуальна", якою визначено дату початку постачання 01.10.2022. 
Заява містить інформацію щодо найменування Споживача, відомості про вид, адресу об`єкта, ЕІС-код точки комерційного обліку, інформацію про те, що оператором системи, з яким Споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, є ВАТ "Тернопільобленерго". У Заяві вказано, що, погодившись з цією заявою-приєднанням (акцептувавши її), Споживач засвідчує вільне волевиявлення щодо приєднання до умов договору в повному обсязі. З моменту акцептування цієї заяви-приєднання в установленому ПРРЕЕ порядку Споживач та Постачальник набувають всіх прав та обов`язків за договором і несуть відповідальність за їх невиконання (неналежне виконання) згідно з умовами договору та чинним законодавством України. Вищезазначеним відповідач засвідчив, що ознайомлений з умовами Договору (текст договору розміщено на офіційному веб-сайті ТОВ "Тернопільелектропостач" за посиланням: http:www.tepo.com.ua);
12 вересня 2022 року сторонами підписано комерційну пропозицію "Індивідуальна", яка містить, зокрема, умови щодо тарифу на електроенергію; визначення вартості електроенергії; договірних (замовлених) обсягів; умов припинення постачання; терміну дії Комерційної пропозиції (договору): з 01.01.2024 по 31.12.2024;способу оплати: розрахунковий період - календарний місяць; оплата за фактично спожиту електроенергію відповідно до даних комерційного обліку та наданих рахунків; плата за послугу з розподілу здійснюється через Постачальника; терміну надання рахунку та оплати: остаточний рахунок надається не пізніше 7-го робочого дня після завершення періоду; оплата - протягом 5 робочих днів з дати отримання рахунку; умови нарахування штрафних санкцій: у разі порушення строків оплати Споживач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення (враховуючи день оплати), а також 3% річних та інфляційні нарахування;
12 вересня 2022 року сторонами підписано додаток "А" до Заяви-приєднання, у якому наведено детальний список об`єктів Споживача (адреси, види, EIC-коди, оператори);
1 січня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Тернопільелектропостач» як Постачальником та Комунальним підприємством теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" як Споживачем укладено договір про постачання електричної енергії споживачу №218
1 січня 2025 року сторонами підписано додаток 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу № 218 від 1 січня 2025 року за особовим рахунком №140000218, в якому відповідно до пункту 3.1 договору наведено інформацію про об`єкти, на які постачається електрична енергія, ЕІС-код точки (точок) комерційного обліку, найменування Оператора, з яким Споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (згідно додатку «А»), ЕІС-код як суб`єкта ринку електричної енергії (Постачальника) АТ «Тернопільобленерго» (код 62X6155858282194); постачання відбувається на умовах комерційної пропозиції «Індивідуальна»; зафіксовано початок постачання електроенергії з 1 січня 2025 року;
1 січня 2025 року сторонами підписано додаток «А» до договору про постачання електричної енергії споживачу № 218 від 01 січня 2025 року, який є його невід`ємною частиною та в якому наведено деталізацію переліку об`єктів, до яких необхідно здійснювати постачання електричної енергії на умовах комерційної пропозиції «Індивідуальна». Згідно з формою Додатка «А», він містить інформацію про точки постачання, а саме: адресу об`єкта (місцезнаходження кожної точки споживання); вид об`єкта (функціональне призначення об`єкта; EIC-комерційного обліку; найменування оператора системи - АТ «Тернопільобленерго»;
1 січня 2025 року сторонами підписано комерційну пропозицію "Індивідуальна".
Умови обох договорів про постачання електричної енергії споживачу (договір від 01.01.2025 №218 та публічний договір) є ідентичними та аналогічними за структурою, формулюваннями та ключовими положеннями (структура розділів, включаючи «Загальні положення», «Предмет Договору», «Умови постачання», «Якість постачання», а також «Ціна та порядок оплати», є аналогічною за змістом та нумерацією пунктів; положення щодо прав та обов`язків сторін, порядку розрахунків на спецрахунок та механізмів вирішення спорів повністю збігаються, вони базуються на одних і тих же нормативних актах (Закон "Про ринок електричної енергії", ПРРЕЕ), а основні відмінності наведено в додатках, в яких визначається перелік об`єктів споживання та дати початку постачання; Комерційна пропозиція, яка містить ціну, терміни оплати, розміри пені та штрафів. Саме додатки визначають спосіб оплати послуг з розподілу електричної енергії (через постачальника або напряму), обраний тарифний план та графіки платежів.
Договір про постачання електричної енергії споживачу є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору (п.1.1 договорів).
У п.1.2 договорів визначено, що їхні умови розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312. Умови договору від 12.09.2022 є однаковими для всіх споживачів.
Відповідно до п.2.1 договорів Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі з умовами цього договору.
Згідно з п.5.1 договорів Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатками 2 до цих договорів.
Спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Ціна електричної енергії зазначається Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цими договорами (п.5.2, 5.3, 5.4 договорів).
Пунктами 5.5, 5.7 договорів визначено, що розрахунковим періодом за договорами є календарний місяць, а оплата рахунка Постачальника має бути здійснена Споживачем у строк, визначений в обраній комерційній пропозиції.
У комерційних пропозиціях "Індивідуальна" (додатки №2 до договорів), зокрема, передбачено тариф електричної енергії, порядок визначення вартості електричної енергії, спосіб оплати, термін надання рахунку за спожиту електричну енергію та строк його оплати, спосіб оплати послуги з розподілу електричної енергії, розмір пені, термін дії комерційної пропозиції тощо.
У п. 5.8 договорів визначено, що у разі порушення Споживачем строків оплати за договорами, Постачальник має право вимагати сплату пені, та/або інших штрафних санкцій, якщо такі передбачені комерційною пропозицією. За внесення платежів, передбачених договорами, з порушенням термінів оплати, Споживач сплачує Постачальнику пеню у розмірі, визначеному комерційною пропозицією, за кожен прострочений день оплати, враховуючи день фактичної оплати, та за весь період прострочення.
Споживач здійснює плату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії: або у складі вартості (ціни) електричної енергії Постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати послуги з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційних пропозиціях, які є додатками до договорів (п.5.10 договорів).
У розділах 6 та 7 договорів встановлено взаємні права та обов`язки між Споживачем та Постачальником, що стосуються постачання електричної енергії та розрахунків за неї.
Зокрема, Споживач має право на: отримання електроенергії належної якості та вимагати компенсацію за порушення стандартів комерційної якості послуг. В свою чергу, Споживач зобов`язався, зокрема: забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої енергії, а також послуг оператора системи передачі, якщо вони включені до ціни (пп.1, 7 п.6.2 договорів); у разі затримки оплати сплачувати пеню, 3% річних та інфляційні нарахування (пп.16 п.6.2 договорів).
Постачальник, зокрема, зобов`язаний забезпечувати належну якість послуг, коректно нараховувати суми та виставляти рахунки згідно з ПРРЕЕ (пп.2 п.7.2 договорів); Постачальник має право на своєчасне отримання плати від Споживача (пп.1 п.7.1 договорів).
За змістом п.13.1 договорів, такі укладено на строк, зазначений в комерційних пропозиціях, зокрема договір від 12.09.2022 набрав чинності з моменту акцептування Споживачем Заяви приєднання, та діяв до 31.12.2024; договір від 01.01.2025 з дати його підписання і діяв до 31.12.2025.
Сторонами у даній справі підтверджено факт укладення вищевказаних договорів з оформленими до них додатками; визнано належними до виконання їх умови.
Як вказує позивач, і це не заперечується відповідачем, ТОВ «Тернопільелектропостач» умови договору виконувалися належним чином.
Обсяги фактично спожитої відповідачем електроенергії, визначені Оператором системи розподілу (Тернопільським РЕМ АТ «Тернопільобленерго») і підтверджуються довідкою ОСР №1367/88.1 від 29.09.2025, згідно з якою фактичні обсяги переданої (розподіленої) електричної енергії для КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» за період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року становлять: за жовтень 2024 року - 691 173 кВт/год. (донараховано 92 301 (у тому числі: 23 335 за березень 2024 року; -1 698 за квітень 2024 року; - 9 696 за травень 2024 року; - 997 за липень 2024 року; +48 714 за серпень 2024 року; +32 643 за вересень 2024року)); за листопад 2024 року - 1 255 836 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -5 080 (у тому числі: +5 629 за лютий 2024 року; -53 251 за березень 2024 року; +12 381 за квітень 2024 року; +22 818 за травень 2024 року; +7 343 за жовтень 2024 року)); за грудень 2024 року - 1 281 130 кВт/год.; за січень 2025 року - 1 298 395 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -1 802 (у тому числі: -201 за жовтень 202 2року ; -1 601 за січень 2021року)); за лютий 2025 року - 1 138 171 кВт/год. (донараховано 20 148 (у тому числі: +6 570 за листопад 2024 року; +6 789 за грудень 2024 року; +6 789 за січень 2025року)); за березень 2025 року - 999 667 кВт/год.; за квітень 2025 року - 577 969 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -19 (у тому числі: -16 за лютий 2024 року; -1 за квітень 2024 року; -1 за лютий 2025 року; -1 за березень 2025 року)); за травень 2025 року - 176 733 кВт/год.; за червень 2025 року - 134 116 кВт/год. (перерахунок (зменшення) на -925 за квітень 2025року)); за липень 2025 року - 157 019 кВт/год.; за серпень 2025 року - 191 252 кВт/год. (донараховано 30 059 за липень 2025 року). Всього за вказаний період здійснено нарахування на 7 901 461 кВт/год. обсягу спожитої електроенергії.
За період з жовтня 2024 року по серпень 2025 року ТОВ «Тернопільелектропостач» виставлено для оплати КП «Тернопільміськтеплокомуненерго» рахунки за спожиту енергію №140000218241019 від 31.10.2024 на суму 7 760 242,28грн (заборгованість за попередній період 18 663 686,29грн), №140000218241119 від 30.11.2024 на суму 12 552 225,79грн, №140000218241219 від 31.12.2024 на суму 13545920,44грн, №140000218250119 від 31.01.2025 на суму 13 934 994,65грн, №140000218250219 від 28.02.2025 на суму 12 678 200,67грн, №140000218250319 від 31.03.2025 на суму 10 129 401,78грн, №140000218250419 від 30.04.2025 на суму 5 252 978,69грн, №140000218250519 від 31.05.2025 на суму 1 611 168,72грн, №140000218250619 від 30.06.2025 на суму 1 234 949,45грн, №140000218250719 від 31.07.2025 на суму 1 546 150,39грн, №140000218250819 від 31.08.2025 на суму 2 201 344,43грн. Всього на суму 82447577,29 грн, а також 18 663 686,29грн заборгованості на жовтень 2024 року, що разом складає 101 111 263,58грн. Обсяг спожитої електроенергії та її вартість відповідачем не заперечується.
Відповідач здійснив оплату спожитої електроенергії частково: на суму 84 748 571,13грн на підставі платіжних інструкцій №2584 від 17.10.2024 на суму 450 000,00грн, №2604 від 21.10.2024 на суму 344 945,73грн, №2716 від 30.10.2024 на суму 1 000 000,00грн, №2770 від 04.11.2024 на суму 3 000 000,00грн, №2911 від 13.11.2024 на суму 1 200 000,00грн, №2834 від 15.11.2024 на суму 1 500 000,00грн, №2979 від 21.11.2024 на суму 1 000 000,00грн, №3062 від 30.11.2024 на суму 500 000,00грн, №3121 від 06.12.2024 на суму 500 000,00грн, №33 від 24.12.2024 на суму 1 114 927,29грн, №3242 від 25.12.2024 на суму 1 000 000,00грн, №3284 від 30.12.2024 на суму 3 000 000,00грн, №3287 від 30.12.2024 на суму 750 000,00грн, №145 від 14.01.2025 на суму 1 000 000,00грн, №216 від 22.01.2025 на суму 358 780,75грн, №217 від 22.01.2025 на суму 641 219,25грн, №227 від 23.01.2025 на суму 1 000 000,00грн, №295 від 29.01.2025 на суму 696 186,73грн, №294 від 29.01.2025 на суму 303 813,27грн, №312 від 31.01.2025 на суму 1 000 000,00грн, №380 від 06.02.2025 на суму 500 000,00грн, №399 від 07.02.2025 на суму 1 000 000,00грн, №409 від 11.02.2025 на суму 2 000 000,00грн, №444 від 12.02.2025 на суму 1 500 000,00грн, №517 від 14.02.2025 на суму 1 000 000,00грн, №532 від 20.02.2025 на суму 1 000 000,00грн, №527 від 20.02.2025 на суму 2 000 000,00грн, №542 від 21.02.2025 на суму 64 055,55грн, №535 від 21.02.2025 на суму 935 944,45грн, №2 від 28.02.2025 на суму 20 000 000,00грн №705 від 05.03.2025 на суму 2 000 000,00грн, №805 від 14.03.2025 на суму 4 000 000,00грн, №820 від 19.03.2025 на суму 1 500 000,00грн, №27 від 26.03.2025 на суму 4 905 277,94грн, №919 28.03.2025 на суму 2 000 000,00грн, №980 від 04.04.2025 на суму 308 081,51грн, № 997 від 04.04.2025 на суму 2 000 000,00грн, №979 від 04.04.2025 на суму 1 691 918,49грн, №1034 від 10.04.2025 на суму 1 500 000,00грн, №28 від 11.04.2025 на суму 1 424 283,42грн, №1107 від 18.04.2025 на суму 1 500 000,00грн, №1133 від 24.04.2025 на суму 2 000 000,00грн, №1185 від 02.05.2025 на суму 1 000 000,00грн, №1189 від 02.05.2025 на суму 1 000 000,00грн, №34 від 14.05.2025 на суму 2 101 046,03грн №40 від 18.06.2025 на суму 1 431 082,35грн, №44 від 04.07.2025 на суму 2 199 997,93грн, №48 від 08.08.2025 на суму 1 827 010,44грн.
Відтак, неоплаченою залишилася електроенергія на суму 16 362692,45грн (101 111 263,58 - 84 748 571,13) і дану суму заборгованості визнано відповідачем у справі, про що він вказав у відзиві.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. При цьому, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи приписи вищевказаної норми, а також доводи та вимоги апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Отже, перелік підстав, за наявності яких суд має право зменшити розмір неустойки, не є вичерпним. Під час вирішення судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом, так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.
Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (ч.3 ст.551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі №911/378/17 (№911/2223/20)).
Визначення конкретного розміру зменшення неустойки належить до дискреційних повноважень суду. При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, які передбачені ст.551 ЦК України щодо права на зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені ст. 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність), має забезпечити баланс інтересів сторін та з дотриманням правил статті 86 ГПК України визначити конкретні обставини справи, які мають юридичне значення, і з огляду на мотиви про компенсаційний, а не каральний характер заходів відповідальності з урахуванням встановлених обставин справи не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав (відповідний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20).
Саме суди першої та апеляційної інстанцій користуються певною можливістю розсуду щодо зменшення розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінюючи наявність та розмір збитків та інші обставини, які мають істотне значення (правові висновки Верховного Суду у постановах від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 02.06.2021 у справі №5023/10655/11 (922/2455/20) та ін).
Водночас, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити з того, що одним із завдань застосування таких санкцій до боржника є стимулювання належного виконання ним договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру пені та/або штрафу фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (постанова Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21).
Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 зазначив, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням ч.3 ст.551 ЦК, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі №914/3231/16, від 10.08.2023 у справі №910/8725/22, від 26.09.2023 у справі №910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі №924/215/23, від 09.11.2023 у справі №902/919/22).
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач, мотивуючи апеляційну скаргу, покликався, що при вирішенні питання про зменшення розміру пені суд першої інстанції порушив принципи добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, неправильно застосував норми ч.3 ст.551 ЦК України та необгрунтував, чому саме 41 625,04 грн (1%) пені є справедливим розміром відповідальності за довготривале порушення грошового зобов`язання. 
У відзиві на позов Відповідач просив зменшити розмір пені, яка підлягає до стягнення, до 0,01% із врахуванням майнового стану. При цьому, зазначив, що заборгованість за електричну енергію, отриману від Позивача, виникла через несплату споживачами заборгованості за використану теплову енергію, різницю в тарифах, яка мала бути компенсована за рахунок субвенцій з Державного бюджету, сезонний характер виробництва теплової енергії.
Так, суд першої інстанції, дослідивши наведені в клопотанні доводи та надані на їх підтвердження докази, дійшов висновку про те, що обґрунтування Відповідачем щодо майнового стану дійсно мають місце (в частині відшкодування різниці у тарифах серед населення, організаціям, установам, що фінансуються з Державного та місцевого бюджетів, і які із Державного бюджету відповідачу не відшкодовані); відповідач є комунальним підприємством, що створене для задоволення потреб споживачів в теплопостачанні та змушене надавати послуги за вартістю, нижчою від її собівартості; сплата штрафних санкцій в повному обсязі, у даному випадку, зачіпає не лише майнові інтереси відповідача, а і інші інтереси щодо можливості забезпечувати централізоване теплопостачання установам бюджетної сфери та послуг з теплопостачання населенню.
Також судом враховано добросовісну поведінку відповідача та його фінансовий стан, що сума основного боргу погашена, а також те, що позивачем не надано доказів понесення збитків у зв`язку з таким простроченням.
Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.
Зменшення розміру пені на 99 % фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі статтею 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.
Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.
При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 ЦК України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.
Аналогічну позицію викладено в постановах Верховного Суду від 04.02.2020 у справі 918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі №910/18718/21).
Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що зменшення розміру штрафних санкцій на 99 % нівелюватиме саме значення пені як відповідальності за порушення грошового зобов`язання, що має на меті захист прав та інтересів кредитора у зв`язку з порушенням його права на своєчасне (відповідно до строків, передбачених договором) отримання грошових коштів за надані ним послуги, обгрунтованим, враховуючи обставини справи, буде зменшення розміру заявленої до стягнення пені на 60%.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення клопотання відповідача та зменшення суми належної до стягнення пені до 0,01%.
Відтак, доводи скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, є обґрунтованими, що встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції, з огляду на що колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав, передбачених ст.277 ГПК України, для часткового скасування рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 у справі №921/596/25 та прийняття рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ» у відповідній частині.
Пунктами 1, 3 частини 1 статті 129 Конституції України одними з основних засад судочинства визначені рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із п.1 ст.76 ГПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" від 23.02.2026 (вх. № 01-05/522/26 від 24.02.2026) підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 у справі №921/596/25 частковому скасуванню, із ухваленням нового рішення в відповідній частині.
Згідно п. 2 ч. 1 та ч.9 ст. 129 ГПК України, судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 277, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд 

УХВАЛИВ :
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" від 23.02.2026 (вх. № 01-05/522/26 від 24.02.2026) задоволити частково.
2. Рішення Господарського суду Тернопільської області від 22.01.2026 у справі №921/596/25 скасувати в частині відмови в стягненні 1623376,47 грн пені. В цій частині позов задоволити.
3. В решті рішення Господарського суду Тернопільської облсті від 22.01.2026 року залшити без змін.
4.  Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Тернопільської міської ради (вул.Франка Івана, будинок 16, місто Тернопіль ідентифікаційний код 14034534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" (проспект Злуки, будинок 2В, місто Тернопіль ідентифікаційний код 42145798) 965406,35 грн інфляційних втрат, 421213,73 грн 3% річних, 1 665 001,51 грн. пені, 66585,88 грн судового збору.
5. Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "ТЕРНОПІЛЬМІСЬК-ТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО" Тернопільської міської ради (вул.Франка Івана, будинок 16, місто Тернопіль ідентифікаційний код 14034534) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬЕЛЕКТРОПОСТАЧ" (проспект Злуки, будинок 2В, місто Тернопіль ідентифікаційний код 42145798) 29220,78 грн. судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції. 
6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ТЕРНОПІЛЬ-ЕЛЕКТРОПОСТАЧ" (проспект Злуки, будинок 2В, місто Тернопіль ідентифікаційний код 42145798) з Державного бюджету України 196 352грн 31коп. судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією №373 від 07 жовтня 2025 року (електронна копія знаходиться в матеріалах справи №921/596/25).
7. Господарському суду Тернопільської області на виконання даної постанови видати накази.
8. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.
9. Справу повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.
Повний текст постанови складено 13.05.2026.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В