Справа № 446/65/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.06.2026 м.Кам`янка-Бузька
Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Ляшко О.П.
при секретарі судового засідання Новосад І.В.
за участі:
позивача ОСОБА_1 
представника позивача ОСОБА_2 
представника відповідача Митровка Я.В.
представника відповідача Порада С.В. (в режимі відео конференції),
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середньої заробітної плати за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі,-

ВСТАНОВИВ:

12.01.2026 представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Головка Л.В. через систему «Електронний суд» подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позов, в якому, враховуючи прийняття заяви про уточнення позовних вимог (від 08.04.2026) просить стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (далі ДП «Ліси України») на користь ОСОБА_1 561604, 79 грн середнього заробітку за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року за затримку виконання рішення суду про його поновлення на роботі після незаконного звільнення.
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04.01.2024 року Радехівським районним судом Львівської області у cправі № 451/830/23 постановлено рішення, яким визнано незаконним та скасовано наказ Філії «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 171-к від 20.06.2023 про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Соколянського лісництва Філії «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2023 по 19.12.2023 в сумі 140 622,08 грн. із відрахуванням податків та зборів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді лісничого Соколянського лісництва Філії «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». 04.04.2024 року Львівським апеляційним судом апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - залишено без задоволення, а рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04 січня 2024 року – залишено без змін.
Незважаючи на те, що допущено негайне виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на роботі, лише 11.12.2025 року Філією «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» видано наказ № 15-к, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено на роботі з 22.12.2025 року. З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 23.12.2025 року. Отже відповідач допустив затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року в справі № 451/830/23. 
Відповідно до Положення про Філію «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», Філія є відокремленим підрозділом Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та не має статусу юридичної особи. КЗпП України у цьому випадку передбачено компенсацію за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі. Зокрема, згідно з ч.1ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.
Час затримки виконання рішення суду від 04.01.2024 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі становить період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року. Водночас, під час постановлення рішення від 04.01.2024 року Радехівським районним судом Львівської області у cправі № 451/830/23, з врахуванням норм Кодексу Законів про працю України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95- ВР та Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» перевірено та обраховано середньоденний заробіток ОСОБА_1 , який становить 1098,61 грн.
Зазначає, що період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року є періодом затримки виконання рішення про поновлення на роботі та становить 513 робочих днів, а саме:- січень 2024 року (з 5-го числа) – 19 днів,- лютий 2024 року – 21 день,- березень 2024 року – 21 день,- квітень 2024 року – 22 дні,- травень 2024 року – 23 дні,- червень 2024 року – 20 днів,- липень 2024 року – 23 дні,- серпень 2024 року – 22 дні,- вересень 2024 року – 21 день,- жовтень 2024 року – 23 дні,- листопад 2024 року – 21 день,- грудень 2024 року – 22 дні,- січень 2025 року – 23 дні,- лютий 2025 року – 20 днів,- березень 2025 року – 21 день,- квітень 2025 року – 22 дні,- травень 2025 року – 22 дні,- червень 2025 року – 21 день,- липень 2025 року – 23 дні,- серпень 2025 року – 21 день,- вересень 2025 року – 22 дні,- жовтень 2025 року – 23 дні,- листопад 2025 року – 20 днів,- грудень 2025 року (до 24-го числа) – 17 днів. А відтак, з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 слід стягнути середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року у розмірі (513*1098,61) 563 586,93 грн. Просив суд постановити рішення, яким стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», адреса: вул. Шота Руставелі, 9А м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ: 44768034 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 , середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року у розмірі 563 586,93 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.01.2026 справу передано до розгляду судді Ляшко О.П.
15.01.2026 ухвалою судді відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
03.02.2026 від представника відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - адвоката Митровка Я.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якій представник відповідача заперечив щодо позовних вимог, зазначив, що положенням ст. 236 КЗпПУ передбачено два механізма стягнення із роботодавця заробітної плати на користь працівника у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі: 1) середній заробіток (у разі, якщо працівник під час затримки не отримував іншого заробітку, 2) різницю в заробітку (у разі якщо працівник отримував за час затримки інший заробіток). Вказує, що із обставин, наведених позивачем у позові, ним не було вказано чи у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 у позивача не було іншого заробітку, що має важливе значення для правильного вирішення справи по суті. Крім того в порядку ст.93 ЦПК України поставив наступні запитання позивачу:
1. Чи отримував позивач у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 інший заробіток у разі отримання такого заробітку надати відповідні письмові докази (у тому силі індивідуальні відомості про застраховану особу з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема Довідки ОК-5 та ОК-7).
2. Чи отримував позивач у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 допомогу у зв`язку із безробіттям та у разі отримання такої допомоги надати відповідні письмові докази про розміри та періоди отримання такої допомоги?
3. Чи отримував позивач у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 інший заробіток, яким роботодавцем за нього сплачувався єдиний внесок як податковим агентом та у разі отримання такого заробітку надати відповідні письмові докази про розміри та періоди отримання такого заробітку?
4. Чи отримував позивач у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 інший (заробіток) як фізична особа-підприємець або само зайнята особа та у разі отримання такого заробітку надати відповідні письмові докази про розміри та періоди отримання такого доходу (заробітку)?
05.03.2026 від представника позивача Головка Л.В. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі та долучено довідки форми ОК-5, ОК-7 Пенсійного фонду України реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 ; довідку від 04.05.2026 Буського відділу Золочівської філії Львівського обласного центру зайнятості щодо перебування ОСОБА_1 на обліку з 16.11.2023 року по 15.02.2024 та відповіді на запитання, поставлені представником відповідача в порядку ст.93 ЦПК України від 03.02.2026, зокрема:
1. у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 роки позивач будь якого заробітку не отримував, (довідки ОК-5, ОК-7);
2. у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 роки позивач отримував допомогу у зв`язку із безробіттям в загальному розмірі 1982,14 грн.( довідка від 04.05.2026 Буського відділу Золочівської філії Львівського обласного центру зайнятості;
3. у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 роки будь який інший заробіток, за яким роботодавцем за позивача сплачувався єдиний внесок як податковим агентом позивач не отримував;
4. у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 роки позивач не отримував іншого доходу (заробітку) як фізична особа-підприємець або самозайнята особа.
08.04.2026 від представника позивача Головка Л.В. через систему «Електронний суд» надійшла заява про уточнення позовних вимог у якій зазначено, що у позовній заяві висловлено вимогу стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», адреса: вул. Шота Руставелі, 9А м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ: 44768034 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 , середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року у розмірі 563 586,93 грн.
Відповідно до отриманої із Золочівської філії Львівського обласного центру зайнятості інформації, у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 роки позивач отримував допомогу у зв`язку із безробіттям в загальному розмірі 1982,14 грн. У зв`язку з чим просив прийняти уточнену позовну заяву та просив стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», адреса: вул. Шота Руставелі, 9А м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ: 44768034 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_1 , середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року у розмірі 561 604,79 грн.
04.05.2026 від представника відповідача ОСОБА_4 надійшли додаткові пояснення, де він заперечив щодо позову, зазначивши, що відповідно до ст. 236 КЗпПУ у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки. Тобто положення ст. 236 КЗпПУ передбачено два механізма стягнення із роботодавця заробітної плати на користь працівника у разі затримки виконання рішення про поновлення на роботі: 1) середній заробіток (у разі, якщо працівник під час затримки не отримував іншого заробітку, 2) різницю в заробітку (у разі якщо працівник отримував за час затримки інший заробіток). Зазначає, що із наданих пояснень позивачем випливає, що ним у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 було отримано допомогу у зв`язку із безробіттям в загальному розмірі 1982,14 грн. Окрім того зазначає, що позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду, встановленого КЗпПУ. Так як рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 у справі № 451/830/23 про поновлення на роботі позивача допущено до негайного виконання, то позивача мало бути поновлено у день ухвалення такого рішення. Тобто позивач міг дізнатися про порушення свого права на поновлення на роботі ще 05.01.2024 року, відтак трьохмісячний строк звернення із позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі слід було починати обраховувати з 05.01.2024 за затримку виконання рішення за 04.01.2024 і так далі за кожен день затримки. Тобто строк звернення до суду із подібним позовом потрібно розраховувати за кожен день такого прострочення окремо. Так як позивач звернувся до суду лише 09.01.2026, то строк захисту порушенного права за період затримки виконання судового рішення з 04.01.2024 по 08.10.2025 включно сплив. Тому, через вказане у вимозі позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі за вказаний період просить відмовити.
28.05.2026 від представника позивача Головка Л.В. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення у справі у яких представник позивача зазначає, що 04.05.2026 представником відповідача у справі подане додаткове пояснення, у яких на підтвердження своєї позиції висловлено два аргументи: щодо коригування позовних вимог на різницю заробітку, у разі , якщо працівник отримував за час затримки виконання рішення суду інший заробіток; щодо пропуску строків позовної давності, оскільки рішення суду про поновлення мало бути виконане 05.01.2024 та в цей день про свої порушенні права позивач дізнався. Та на спростування цих позицій відповідача дав наступні пояснення. У позовній заяві висловлено вимогу стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року у розмірі 563 586,93 грн. Відповідно до отриманої із Золочівської філії Львівського обласного центру зайнятості, у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 роки позивач отримував допомогу у зв`язку із безробіття в загальному розмірі 1982.14 грн. У зв`язку з чим представником позивача, 08.04.2026 було скеровано до суду заяву про уточнення позовних вимог у якій суму позовних вимог скореговано на суму отриманої допомоги. Щодо пропущеного строку подання позовної заяви до суду, відповідач посилався на постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 461/1303/19 у якому зроблено висновок правозастосування положень ч.1 ст.233 КЗпПУ стосовно середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі. Проте такий правовий висновок подано відповідачем в урізаному вигляді та вважає вірним застосування положення зазначеної постанови ВС: Враховуючи те, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі. Разом із тим, зазначає, що 11.12.2025 філією «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» видано наказ № 15-к, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено на роботі з 22.12.2025 року. З вказаним наказом ОСОБА_1 ознайомлений 23.12.2025 року. Позовну заяву про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі в інтересах ОСОБА_1 скеровано до суду 09.01.2026 року. З врахуванням викладеного, позивачем не пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом, передбачений КЗпП України. Тому вказані обставини свідчать про підставність позовних вимог та спростовують позицію відповідача.
02.06.2026 заяву представника позивача - адвоката Головка Л.В. про уточнення позовних вимог від 08.04.2026 прийнято до розгляду.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та надав аналогічні пояснення тим, які викладені у позовній заяві, заяві про уточнення позовних вимог та письмових поясненнях, просив позовні вимоги задовольнити, просить суд стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року у розмірі 561 604,79 грн.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав думку представника позивача Головка Л.В., просив позов задовольнити повністю.
Представник відповідача Порада С.В., будучи присутнім в судовому засіданні в режимі відеоконференції в сервісі ЄСІТС в задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю, покликаючись на підстави, які наведені у відзиві та у поясненнях, зазначив, щодо середню заробітну плату слід обраховувати кожного дня окремо, окрім того, позивач звернувся до суду лише 09.01.2026, то строк захисту порушенного права за період затримки виконання судового рішення з 04.01.2024 по 08.10.2025 включно сплив, просив у позові відмовити.
Заслухавши пояснення представника позивача, позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. ст. 13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до положень частини першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Частина перша статті 235 КЗпП України передбачає, що в разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
Відповідно до частини 9 статті 235 Кодексу законів про працю України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. 
Обов`язковість рішень суду віднесена Конституцією України до основних засад судочинства, а тому судові рішення, які відповідно до закону підлягають негайному виконанню, є обов`язковими для виконання посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.
Належним виконанням судового рішення про поновлення на роботі слід вважати видання власником про це наказу, що дає можливість працівнику приступити до виконання своїх попередніх обов`язків.
Виконання рішення вважається закінченим із моменту фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків на підставі відповідного акта органу, який раніше прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.
Тобто, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним, коли власником або уповноваженим ним органом видано наказ (розпорядження) про допуск до роботи і фактично допущено до роботи такого працівника.
КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у Законі України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 76 Закону Ураїни «Про виконавче провадження» (в редакці, чинній на момент поновлення позивача на роботі за рішенням суду) рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
При розумінні роботи як регулярно виконуваної працівником діяльності, обумовленої трудовим договором, поновлення на роботі також включає допущення працівника до фактичного виконання трудових обов`язків, тобто створення умов, за яких він може їх здійснювати у порядку, що мав місце до незаконного звільнення.
Отже, виконання рішення про поновлення на роботі вважається закінченим з моменту видачі наказу про поновлення працівника на роботі та фактичного допуску працівника, поновленого на роботі рішенням суду, до виконання попередніх обов`язків.
При цьому, працівник повинен бути обізнаним про наявність наказу про його поновлення на роботі і йому повинно бути фактично забезпечено доступ до роботи і можливості виконання своїх обов`язків.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 06 грудня 2018 року у справі № 465/4679/16 (провадження № 61-29024св18), від 26 лютого 2020 року у справі № 702/725/17 (провадження № 61- 12857св18), від 17 червня 2020 року у справі № 521/1892/18
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-511цс16 та від 22 листопада 2017 року у справі №299/967/15 та постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/808/16 рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню (стаття 235 КЗпП України, стаття 430 ЦПК України). Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно, з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.
Судом встановлено, що рішенням Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 визнано незаконним та скасовано наказ Філії «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» № 171-к від 20.06.2023 про звільнення ОСОБА_1 . Поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Соколянського лісництва Філії «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України». Стягнуто з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10.07.2023 по 19.12.2023 в сумі 140 622,08 грн. із відрахуванням податків та зборів. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді лісничого Соколянського лісництва Філії «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України».
04.04.2024 року постановою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» залишено без задоволення. Рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04 січня 2024 року залишено без змін.
Як вбачається з матеріалів справи, наказу Держлісагенства Державного Спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ДП «Ліси України») філії «Радехівське лісомисливське господарство від 11.12.2025 м. № 15-к «Про поновлення на ОСОБА_5 , відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області, керуючись статтею 235 КЗпП України, поновлено ОСОБА_1 на посаді лісничого Соколянського лісництва філії «Радехівське лісомисливське господарство» державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» з 22 грудня 2025 року. Внесено запис до трудової книжки про визнання недійсним запису, зробленого на підставі наказу від 20.06.2023 №171-к. Підстава: рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2025 у справі №451/830/23 (Провадження 6/451/23/23). З наказом ОСОБА_1 ознайомлений 23.12.2025 року.
Відтак, згідно наказу № 15-к від 11.12.2025 року Філії «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» «Про поновлення на ОСОБА_5 , виданого відповідно до рішення Радехівського районного суду Львівської області» встановлено затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року в справі № 451/830/23, оскільки відповідача фактично поновлено на роботі лише з 24 грудня 2025 року.
Відповідно до статті 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.
Відповідно до вимог ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Частину першу статті 233 визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною) в частині встановлення тримісячного строку для звернення працівника до суду про стягнення заробітної плати та інших належних працівникові виплат, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2025 від 11.12.2025. 
Як слідує зі ст. 236 КЗпП України передбачено право працівника на отримання середнього заробітку за весь період затримки роботодавцем виконання рішення про поновлення, який обчислюється з дня негайного виконання. Відповідне рішення виносить орган, який розглядав спір про поновлення. Таким чином, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. 
Згідно Постанови від 08 лютого 2022 року у справі 755/12623/19 (провадження № 14-47цс21) Велика Палата Верховного Суду, з`ясовуючи питання про те, чи можна вважати середній заробіток за час вимушеного прогулу складовою заробітної плати та чи поширюється на вимогу про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу положення частини першої статті 233 КЗпП України про тримісячний строк звернення до суду, дійшла правового висновку, що в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівник має право без обмежень будь-яким строком звернутись до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору та відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, і не залежить від здійснення роботодавцем нарахування таких виплат. 
Вимушений прогул відбувається виключно за наявності вини роботодавця, який незаконно звільнив найманого працівника. Тому за цей час працівник, права якого були порушені роботодавцем, відповідно до державних гарантій має безумовне право на отримання заробітної плати, розмір якої обраховується згідно з Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), і сама виплата, відповідно, названа середньою заробітною платою. Однією з таких гарантій Конституційний Суд України визнав оплату за час простою, який мав місце не з вини працівника.
До вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України). Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Отже, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з указаної норми. У разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (стаття 236 КЗпП України). Затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі за змістом статті 236 КЗпП слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин негайно після проголошення судового рішення. Виконати рішення суду про поновлення позивача на роботі має відповідач, визначений боржником за виконавчим листом.
Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-435цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 711/8446/16-ц (провадження № 14-37цс19), в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року в справі № 511/1284/19 (провадження № 61-6184св21)). 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 червня 2023 року в справі № 461/7423/21 (провадження № 61-872св23) зазначено, що: "для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного для після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період".
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 18 серпня 2022 року у справі №560/7496/20 (адміністративне провадження № К/9901/42336/21) зазначено, що: "до вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 КЗпП України). Середній заробіток за своїм змістом також є державною гарантією, право на отримання якої виникає у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин". 
Як вбачається з матеріалів справи, час затримки виконання рішення суду від 04.01.2024 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі становить період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року. 
Згідно до вимог статті 236 КЗпП України у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за весь час затримки.
Слід зазначити, що середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок).
Пунктом 2 Порядку передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Відповідно до пункту 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Суми нарахованої заробітної плати, крім премій (в тому числі за місяць) та інших заохочувальних виплат за підсумками роботи за певний період, враховуються у тому місяці, за який вони нараховані, та у розмірах, в яких вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт.
Пунктом 4 Порядку передбачено, що при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються, зокрема, одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).
Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно постановленого рішення від 04.01.2024 року Радехівським районним судом Львівської області у cправі № 451/830/23, з врахуванням Кодексу Законів про працю України, статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 № 108/95- ВР та Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» перевірено та обраховано середньоденний заробіток Позивача, який становить 1098,61 грн.
Судом встановлено, що період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року є періодом затримки виконання рішення про поновлення на роботі та становить 513 робочих днів, з розрахунку: січень 2024 року (з 5-го числа) – 19 днів, лютий 2024 року – 21 день,березень 2024 року – 21 день, квітень 2024 року – 22 дні, травень 2024 року – 23 дні, червень 2024 року – 20 днів, липень 2024 року – 23 дні, серпень 2024 року – 22 дні, вересень 2024 року – 21 день, жовтень 2024 року – 23 дні, листопад 2024 року – 21 день, грудень 2024 року – 22 дні, січень 2025 року – 23 дні, лютий 2025 року – 20 днів,- березень 2025 року – 21 день,- квітень 2025 року – 22 дні,- травень 2025 року – 22 дні,- червень 2025 року – 21 день,- липень 2025 року – 23 дні, серпень 2025 року – 21 день, вересень 2025 року – 22 дні, жовтень 2025 року – 23 дні, листопад 2025 року – 20 днів, грудень 2025 року (до 24-го числа) – 17 днів, а разом 513*1098,61= 563586,93 грн.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, довідки Золочівської філії Львівського обласного центру зайнятості, у період з 05.01.2024 по 24.12.2025 роки позивач отримував допомогу у зв`язку із безробіттям в загальному розмірі 1982,14 грн., тому з урахуванням вищезазначеного, середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року складає у розмірі 561 604,79 грн.
Крім того, згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. 
В постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 21.04.2021 у справі № 461/1303/19 зроблено висновок щодо застосування положень ч.1 ст. 233 КЗпП України стосовно середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі, а саме: враховуючи те, що середній заробіток за час затримки власником або уповноваженим ним органом виконання судового рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, тому строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення зазначеного заробітку обмежується трьома місяціми з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з часу видачі наказу про поновлення на роботі.
Слід зазначити, що твердження представника відповідача, що позивачем пропущено строк звернення із позовом до суду, оскільки позивач звернувся до суду лише 09.01.2026, та строк захисту порушенного права за період затримки виконання судового рішення з 04.01.2024 по 08.10.2025 включно сплив, спростовуються матеріалами справи, оскільки встановлено, що лише 11.12.2025 філією «Радехівське лісомисливське господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» видано наказ № 15-к, відповідно до якого ОСОБА_1 поновлено на роботі з 22.12.2025 року. З вказаним наказом позивач ознайомлений 23.12.2025 року; позовну заяву про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі скеровано до суду 09.01.2026 року, а відтак, позивачем не пропущено тримісячний строк звернення до суду з цим позовом, передбачений КЗпП України. 
Відповідно до ч.1 ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи вищенаведене, позов ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення заробітної плати підлягає до задоволення.
Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача має бути стягнуто витрати, пов`язані із сплатою судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, від сплати судового збору звільняються.
Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», якою закріплені ставки судового збору, за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Позивач ОСОБА_1 у відповідності до положень п.1 ч.1ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення заробітної плати, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в розмірі 5616 грн. 05 коп.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 211, 259, 263, 265 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середньої заробітної плати за затримку виконання рішення суду про поновлення на роботі – задовольнити.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», адреса: вул. Шота Руставелі, 9А м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ: 44768034 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 , середній заробіток за затримку виконання рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 року у cправі № 451/830/23 за період з 05.01.2024 року по 24.12.2025 року у розмірі 561 604,79 (п`ятсот шістдесят одна тисяча шістсот чотири грн, 79 коп) грн.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», адреса: вул. Шота Руставелі, 9А м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ: 44768034 на користь держави судовий збір у розмірі 5616,05 грн. (п`ять тисяч шістсот шістнадцять гривень п`ять копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне найменування учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 адреса: АДРЕСА_2 ;
Представник позивача: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Відповідач: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», код ЄДРПОУ: 44768034, адреса: вул. Шота Руставелі, 9а м. Київ, 01601;
Повний текст судового рішення складено 08.06.2026.  Cуддя	    О.П.Ляшко