ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.05.2026 м. Дніпро Справа № 904/4520/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого (судді-доповідача): Стефанів Т. В., 
суддів: Демчини Т. Ю., Кошлі А. О.,
секретар судового засідання Старини А. С.,
за участі :
прокурора (апелянта) Рембецького В. Ю.,
позивача Сергієнка М. О., 
відповідача Деркунського К. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 (повний текст рішення складено 25.03.2026, суддя Дичко В. О., м. Дніпро) у справі № 904/4520/25
за позовом виконувача обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області (49051, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Осіння, буд.8) в інтересах держави в особі
позивача Дніпровської міської ради (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, просп. Дмитра Яворницького, буд. 75, код ЄДРПОУ 26510514) 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Хаус Дніпро" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Березинська, буд. 52-К, код ЄДРПОУ 41170647) 
про стягнення 511 461,09 грн безпідставно збережених коштів за використання земельної ділянки, 

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.
Виконувач обов`язків керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Хаус Дніпро" про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 511 461,09 грн за використання земельної ділянки площею 0,3488 га з кадастровим номером 1210100000:04:244:0102 за період з 01.01.2021 до 24.10.2024.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Авто Хаус Дніпро", набувши у 2017 році право власності на виробничо-господарську базу загальною площею 791 кв.м за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, 52-К, фактично використовувало земельну ділянку комунальної власності без укладення договору оренди та без сплати орендної плати, чим безпідставно зберегло кошти за рахунок Дніпровської міської ради як власника земельної ділянки. Договір оренди землі укладено лише 08.11.2024. Прокурор просив стягнути безпідставно збережені кошти на підставі статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Авто Хаус Дніпро" на користь Дніпровської міської ради безпідставно збережені кошти в сумі 12 156,61 грн за використання земельної ділянки площею 0,3488 га з кадастровим номером 1210100000:04:244:0102 за період з 06.08.2024 до 24.10.2024. Стягнуто з ТОВ "Авто Хаус Дніпро" на користь Дніпропетровської обласної прокуратури судовий збір у сумі 145,88 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що земельна ділянка площею 0,3488 га з кадастровим номером 1210100000:04:244:0102 є сформованою з 06.08.2024, що підтверджується відомостями Державного земельного кадастру. Суд першої інстанції встановив, що прокуратура та Дніпровська міська рада не довели належними та допустимими доказами (проєкт землеустрою або технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, кадастрова зйомка, відомості щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки в Державному земельному кадастрі) площу та цільове призначення земельної ділянки за період з 01.01.2021 до 05.08.2024, що позбавило суд можливості перевірити правильність здійсненого нарахування безпідставно збережених коштів за зазначений період. Водночас суд визнав обґрунтованими вимоги за період з 06.08.2024 до 24.10.2024, застосувавши ставку орендної плати 1,3% від нормативної грошової оцінки на підставі рішення Дніпровської міської ради від 13.07.2022 № 3/24, яке діє на період воєнного стану. Суд здійснив власний розрахунок, врахувавши сплачені відповідачем кошти у сумі 6 993,23 грн, та визначив суму безпідставно збережених коштів у розмірі 12 156,61 грн.

Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги.
Дніпропетровська обласна прокуратура в особі першого заступника керівника Савенка О. А. подала апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 у справі № 904/4520/25, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі, а також стягнути з відповідача на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.
Апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції ухвалено у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права (ст. ст. 79-1, 83, 122, 125, 126 ЗК України, ст. ст. 1212, 1214 ЦК України, ст. 14.1.72 ПК України) та процесуального права (ст.ст. 2, 11, 13, 15, 73, 77-79, 86, 236, 238 ГПК України), без повного та всебічного з`ясування обставин справи, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 277 ГПК України.
Прокурор вважає помилковим висновок суду першої інстанції про недоведеність площі та цільового призначення земельної ділянки за період з 01.01.2021 до 05.08.2024 у зв`язку з тим, що земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі лише 06.08.2024. Апелянт посилається на постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, згідно з якою правом власності на земельну ділянку, розташовану в межах відповідного населеного пункту, міська рада наділена в силу закону з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України, а відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку.
Апелянт наголошує, що державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності із фактом його державної реєстрації не можна. Право комунальної власності на спірну земельну ділянку підтверджено її розташуванням у межах м. Дніпра, чого не заперечували та не спростовували сторони справи.
Прокурор зазначає, що нездійснення державної реєстрації речового права на сформовану земельну ділянку за органом місцевого самоврядування відповідно до ст. 79-1 ЗК України не є підставою для звільнення набувача права власності на будівлю або споруду від обов`язку сплачувати за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, на якій розташований такий об`єкт нерухомості. На підтвердження цієї позиції апелянт посилається на постанови Верховного Суду від 11.09.2024 у справі № 902/639/22, від 09.10.2024 у справі № 916/3287/23, від 23.04.2025 у справі № 464/6766/23, від 29.07.2025 у справі № 910/6662/24, від 11.11.2025 у справі № 910/8635/24.
Апелянт також посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постановах від 24.04.2019 у справі № 642/4792/17, від 01.08.2022 у справі № 545/40/20, від 05.10.2022 у справі № 915/767/21, від 21.02.2024 у справі № 646/4738/19, від 02.07.2024 у справі № 644/8837/19, від 06.11.2024 у справі № 915/767/21, згідно з якою для застосування положень ст. 1212 ЦК України не є обов`язковим встановлення сформованості земельної ділянки. Прокурор цитує постанову Верховного Суду від 27.07.2022 у справі № 644/3932/18-ц, в якій зазначено, що посилання відповідача на те, що спірна земельна ділянка не має меж, встановлених у передбачений законом порядку, та їй не присвоєно кадастровий номер, не можуть бути прийняті до уваги як такі, що не спростовують доводів позивача про фактичне користування земельною ділянкою.
Щодо доказів фактичного використання земельної ділянки, апелянт зазначає, що Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради 23.08.2024 здійснено обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено акт № 23/08/24-ЗС/1, яким встановлено фактичне використання ТОВ "Авто Хаус Дніпро" вказаної земельної ділянки для здійснення господарської діяльності. Прокурор зазначає, що зазначений акт обстеження судом першої інстанції не взято до уваги як доказ без наведення конкретних мотивів прийнятого рішення.
Апелянт вказує, що рішенням Дніпровської міської ради від 20.03.2024 № 157/48, розглянувши клопотання ТОВ "Авто Хаус Дніпро" від 08.01.2024, надано дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Березинській, 52-К по фактичному розміщенню виробничо-господарської бази, що підтверджує факт використання земельної ділянки саме відповідачем. Доказів того, що площа земельної ділянки істотно змінювалася, відповідачем суду не надано, як і доказів щодо належності вказаної земельної ділянки до приватної чи державної власності.
Щодо застосованої судом ставки орендної плати, прокурор зазначає, що неможливо погодитися із застосуванням судом пільгової ставки орендної плати у розмірі 1,3% (на період воєнного стану) до розрахунку безпідставно збережених коштів за період з 06.08.2024 до 24.10.2024. Апелянт вказує, що судом не враховано пункт 2.2 рішення Дніпровської міської ради від 06.12.2017 № 13/27 (зі змінами та доповненнями), яким передбачено, що за земельні ділянки, що використовуються юридичними особами, в тому числі у разі переходу права власності на будівлі, споруди (їх частини), але право оренди яких в установленому законодавством порядку не оформлено, ставка складає 3%.
Прокурор наводить розрахунок безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2021 по 24.10.2024 у загальній сумі 548 620,80 грн, з яких: за 2021 рік - 112 736,08 грн, за 2022 рік - 124 009,69 грн, за 2023 рік - 147 260,06 грн, за 2024 рік - 164 614,96 грн. Розрахунок здійснено за формулою: нормативна грошова оцінка помножена на 3% (встановлена ставка орендної плати) мінус розмір коштів, сплачених землекористувачем. Нормативну грошову оцінку здійснено Комунальним підприємством "Муніципальний землевпорядний офіс" на підставі діючої технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Дніпра, затвердженої рішенням Дніпровської міської ради від 20.05.2020 № 12/57. З урахуванням сплачених ТОВ "Авто Хаус Дніпро" коштів у сумі 37 159,71 грн (за даними ГУ ДПС у Дніпропетровській області), міським бюджетом за період з 01.01.2021 по 08.11.2024 недоотримано 511 461,09 грн.
Апелянт також посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20, яка підтвердила право суду самостійно здійснювати розрахунок безпідставно збережених коштів (орендної плати), якщо наявні докази дозволяють це зробити, та на постанову Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 646/4738/19, згідно з якою за відсутності витягу з нормативної грошової оцінки суд вправі ухвалити рішення з урахуванням інших документів, які підтверджують розмір нормативної грошової оцінки.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Авто Хаус Дніпро" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого заперечує проти апеляційної скарги Дніпропетровської обласної прокуратури та вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на наступне.
Відповідач зазначає, що незгода апелянта із рішенням суду першої інстанції фактично зводиться до незгоди із правовою кваліфікацією, яку суд надав обставинам справи, тоді як Верховним Судом вже сформована усталена судова практика щодо кваліфікації подібних відносин. Відповідач наголошує, що правові норми та судову практику слід застосовувати таким чином, яким вона є найбільш очевидною та передбачуваною для учасників цивільного обороту.
Щодо обов`язковості встановлення факту сформованості земельної ділянки, відповідач посилається на ч. 9 ст. 79-1 ЗК України, згідно з якою земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації права власності на неї. Відповідач зазначає, що земельна ділянка сформована 06.08.2024, а право власності Дніпровської міської ради зареєстровано 08.11.2024, тому вимога щодо стягнення безпідставно збережених коштів за період з 01.01.2021 до 24.10.2024 заявлена за період до реєстрації права власності.
Відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 09.03.2021 у справі № 922/1453/20, в якій Касаційний господарський суд вказав, що стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати можливе виключно з моменту формування земельних ділянок як об`єктів цивільного права, а саме після проведення державної реєстрації права власності. Також відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 922/926/19, постанови від 29.05.2018 у справі № 922/955/18, від 06.08.2019 у справі № 922/3560/18, від 19.09.2019 у справі № 922/96/19, від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, від 02.06.2020 у справі № 922/2417/19, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, від 12.09.2019 у справі № 922/902/18, в яких Верховний Суд наголошував на необхідності встановлення сформованості земельної ділянки як об`єкта цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.
Щодо обґрунтованості заявленої до стягнення суми, відповідач зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідач посилається на постанови Верховного Суду від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, згідно з якими не вбачається можливості зазначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж оформлення витягу із технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідач вказує, що п. 7.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 905/1680/20 не містить такого виду доказу, як розрахунок нормативної грошової оцінки, здійснений самостійно комунальним підприємством.
Щодо неможливості самостійного розрахунку, відповідач посилається на постанову Верховного Суду від 29.05.2020 у справі № 922/2843/19, згідно з якою необґрунтованими є будь-які розрахунки, зроблені за відсутності витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель, зокрема на підставі базової вартості одного квадратного метра землі із застосуванням відповідних коефіцієнтів.
Щодо ставок орендної плати, відповідач зазначає, що рішенням Дніпровської міської ради від 13.07.2022 № 3/24 для земельних ділянок з кодом 11.02 розмір орендної плати встановлений на рівні 1,3%, що відповідає розміру орендної плати за укладеним 08.11.2024 договором оренди. Відповідач вказує, що посилання прокуратури на п. 2.2 рішення від 06.12.2017 № 13/27 є безпідставним, оскільки вказаний пункт стосується ставок земельного податку, тоді як у даній справі стягуються кошти, що не отримані позивачем саме як орендна плата.
Відповідач також зазначає, що посилання позивача в апеляційній скарзі на судову практику є безпідставними, оскільки зазначені справи не є релевантними до даної справи - правовідносини у них не є подібними. Зокрема, переважна більшість постанов Верховного Суду, на які посилається прокуратура, - це цивільні, а не господарські справи, а Касаційним цивільним судом не сформовано єдиної правозастосовної практики з даного питання.

Дніпровська міська рада не скористалася правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2026 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді - Стефанів Т. В. (доповідач), судді - Кошля А. О., Демчина Т. Ю.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 17.04.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 у справі № 904/4520/25.
Витребувано матеріали справи №904/4520/25 у Господарського суду Дніпропетровської області.
24.04.2026 справа № 904/4520/25 надійшла на адресу Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 27.04.2026 призначено справу № 904/4520/25 до розгляду в судовому засіданні на 13.05.2026 о 10 год. 30 хв.
У судовому засіданні 13.05.2026 колегією суддів оголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) у справі.

Встановлені судом обставини справи.
Згідно з інформаційною довідкою № 437461685 від 30.07.2025 (т. 1, а.с. 85) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ТОВ "Авто Хаус Дніпро" з 22.12.2017 зареєстровано право власності на виробничо-господарську базу загальною площею 791 кв.м за адресою: м. Дніпро, вул. Березинська, 52-К на підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2017.
08.01.2024 ТОВ "Авто Хаус Дніпро" звернулося до Дніпровської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по вул. Березинській, 52-К по фактичному розміщенню виробничо-господарської бази.
Рішенням Дніпровської міської ради від 20.03.2024 № 157/48 надано ТОВ "Авто Хаус Дніпро" дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.
06.08.2024 здійснено державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,3488 га з кадастровим номером 1210100000:04:244:0102 в Державному земельному кадастрі.
Інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради 23.08.2024 здійснено обстеження земельної ділянки, за результатами якого складено акт № 23/08/24-ЗС/1, яким встановлено фактичне використання ТОВ "Авто Хаус Дніпро" земельної ділянки для здійснення господарської діяльності.
Рішенням Дніпровської міської ради від 25.09.2024 № 71/55 затверджено проєкт землеустрою, зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку за Дніпровською міською територіальною громадою та передано земельну ділянку в оренду ТОВ "Авто Хаус Дніпро" строком на 10 років.
08.11.2024 зареєстровано право власності Дніпровської міської ради на земельну ділянку та укладено договір оренди землі між Дніпровською міською радою та ТОВ "Авто Хаус Дніпро".
Земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:04:244:0102 перебуває у комунальній власності Дніпровської міської ради, має цільове призначення 11.02 - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.
Нормативна грошова оцінка земельної ділянки за витягом № НВ-9946917642024 від 27.08.2024 становить 6 739 270,19 грн.
ТОВ "Авто Хаус Дніпро" у 2024 році сплатило земельний податок та орендну плату, що підтверджується листом ГУ ДПС у Дніпропетровській області від 07.04.2025.
Між Дніпровською міською радою та ТОВ "Авто Хаус Дніпро" у період з 01.01.2021 до 08.11.2024 не існувало договірних правовідносин щодо спірної земельної ділянки.
Прокуратура дотрималась передбачених чинним законодавством вимог для представництва інтересів держави у суді.
Зазначені вище обставини стали підставою для звернення позивача до суду, за результатом розгляду прийнято оскаржуване рішення.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а рішення господарського суду залишити без змін, виходячи з наступного.
Предметом апеляційного перегляду є рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 у справі № 904/4520/25, яким позов задоволено частково: стягнуто з ТОВ "Авто Хаус Дніпро" на користь Дніпровської міської ради безпідставно збережені кошти у сумі 12 156,61 грн за період з 06.08.2024 по 24.10.2024, а в решті позовних вимог - за період з 01.01.2021 по 05.08.2024 - відмовлено.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що земельна ділянка площею 0,3488 га з кадастровим номером 1210100000:04:244:0102 є сформованою лише з 06.08.2024, що підтверджується відомостями Державного земельного кадастру. З огляду на це місцевий господарський суд дійшов висновку про недоведеність прокуратурою та Дніпровською міською радою належними та допустимими доказами площі, меж та цільового призначення земельної ділянки за період з 01.01.2021 по 05.08.2024, що унеможливило перевірку правильності нарахування безпідставно збережених коштів за вказаний період.
Разом із тим суд визнав обґрунтованими позовні вимоги за період з 06.08.2024 по 24.10.2024, застосувавши ставку орендної плати у розмірі 1,3 % від нормативної грошової оцінки відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 13.07.2022 № 3/24, чинного на період дії воєнного стану. З урахуванням сплачених відповідачем коштів у сумі 6 993,23 грн суд визначив розмір безпідставно збережених коштів, що підлягають стягненню, у сумі 12 156,61 грн.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції та вважає доводи апеляційної скарги такими, що не спростовують законності й обґрунтованості оскаржуваного рішення.
Посилання апелянта на правові висновки Верховного Суду щодо виникнення права комунальної власності на земельні ділянки в межах населених пунктів не спростовують висновків місцевого господарського суду, оскільки предметом доказування у цій справі є не лише наявність права комунальної власності, а й належне підтвердження площі, меж, цільового призначення земельної ділянки та правильності визначення розміру безпідставно збережених коштів за конкретний період.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що до 06.08.2024 спірна земельна ділянка не була сформована у розумінні ст. 79-1 ЗК України, а відомості Державного земельного кадастру щодо її площі, конфігурації та цільового призначення були відсутні. Саме з моменту державної реєстрації земельної ділянки стало можливим достовірно встановити її характеристики, необхідні для визначення розміру плати за користування землею.
При цьому прокурором не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували незмінність площі земельної ділянки, її меж та функціонального використання у період з 01.01.2021 по 05.08.2024.
Посилання апелянта на судову практику Верховного Суду щодо можливості застосування положень ст. 1212 ЦК України незалежно від сформованості земельної ділянки також не спростовують висновків суду першої інстанції, оскільки у наведених справах судами були встановлені та належно підтверджені фактичні характеристики земельних ділянок, а також розмір користування ними. Натомість у даній справі відсутні належні докази, які б дозволяли перевірити правильність здійсненого позивачем розрахунку за спірний період.
Сам по собі акт обстеження земельної ділянки від 23.08.2024 № 23/08/24-ЗС/1 не є достатнім доказом для визначення площі земельної ділянки та розміру безпідставно збережених коштів за попередній період, оскільки складений уже після формування земельної ділянки та не підтверджує її характеристик станом на 2021-2024 роки. Крім того, вказаний акт не замінює документацію із землеустрою та відомості Державного земельного кадастру.
Не спростовує висновків суду і посилання апелянта на рішення Дніпровської міської ради від 20.03.2024 № 157/48 про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою, оскільки саме звернення відповідача із відповідним клопотанням та надання дозволу на розроблення документації не підтверджують ані сформованості земельної ділянки у попередній період, ані достовірності здійсненого позивачем розрахунку.
Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності застосування ставки орендної плати у розмірі 1,3 % відповідно до рішення Дніпровської міської ради від 13.07.2022 № 3/24, яке є спеціальним актом, прийнятим на період дії воєнного стану та таким, що підлягало застосуванню у спірний період. Доводи апелянта щодо необхідності застосування ставки 3 % ґрунтуються на вибірковому тлумаченні рішень органу місцевого самоврядування без урахування спеціального правового регулювання, встановленого на період воєнного стану.
Наведений прокурором розрахунок безпідставно збережених коштів не може бути визнаний належним та достатнім доказом заявленої до стягнення суми, оскільки побудований на припущенні про незмінність площі та характеристик земельної ділянки протягом усього періоду з 2021 по 2024 роки, що належними доказами не підтверджено. При цьому сам по собі розрахунок, складений позивачем або комунальним підприємством, не звільняє сторону від обов`язку доведення вихідних даних, покладених в основу такого розрахунку.
Посилання апелянта на практику Верховного Суду щодо права суду самостійно здійснювати розрахунок безпідставно збережених коштів не спростовують законності оскаржуваного рішення, оскільки таке право може бути реалізоване лише за наявності належних та достатніх доказів, які дозволяють достовірно встановити всі необхідні для розрахунку показники. У даній справі таких доказів за період до 06.08.2024 позивачем не надано.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову лише за період після формування земельної ділянки.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з установленими судом обставинами, однак не містять належного правового обґрунтування незаконності чи необґрунтованості оскаржуваного рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, ґрунтуються на припущеннях, спрямовані на переоцінку доказів та не містять належного правового обґрунтування. Суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права та дійшов законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Підстави для скасування або зміни рішення відсутні.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Скаржник, звертаючись з апеляційною скаргою, не довів неправильного застосування судом норм матеріального і процесуального права як необхідної передумови для скасування прийнятого у справі рішення.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст. 269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Судові витрати.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційної скарги, згідно вимог ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за її подання і розгляд покладаються на апелянта.

Керуючись статтями 269, 275, 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 у справі № 904/4520/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 12.03.2026 у справі № 904/4520/25 - залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки, передбачені ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена та підписана 22.05.2026.

Головуючий суддя Т. В. СТЕФАНІВ

Суддя Т. Ю. ДЕМЧИНА

Суддя А. О. КОШЛЯ