УХВАЛА

01 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 308/1000/22
провадження № 61-8731ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В., 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Закарпатський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ДУ «Закарпатський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.
Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області рішенням від 17 січня 2025 року позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав протиправним та скасував наказ в. о. генерального директора ДУ «Закарпатський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» від 10 січня 2022 року № 06-П «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ». 

Стягнув з ДУ «Закарпатський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 87 934,68 грн з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Допустив негайне виконання рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Закарпатський апеляційний суд постановою від 22 січня 2026 року апеляційну скаргу ДУ «Закарпатський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» задовольнив. 

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 січня 2025 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у позові ОСОБА_1 відмовив.

04 березня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року у цій справі.
Верховний Суд ухвалою від 12 березня 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року на підставі пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-2948ск26).
28 березня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року.
Верховний Суд ухвалою від 02 квітня 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-4289ск26).
30 квітня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку втретє подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року.

Верховний Суд ухвалою від 06 травня 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-6089ск26).
27 травня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вчетверте подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року.
Верховний Суд ухвалою від 02 червня 2026 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року на підставі пункту 3 частини другої статті 394 ЦПК України (провадження № 61-7389ск26).
27 червня 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вп`яте подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року.
Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Отже, відповідно до зазначеної норми процесуального права, яка є імперативною, повторне касаційне оскарження судових рішень не допускається.
Враховуючи, що є ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на це ж саме судове рішення, у відкритті касаційного провадження за повторно поданою касаційною скаргою цього ж учасника справи належить відмовити з підстав, визначених пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України.
Касаційний суд звертає увагу, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). 
Керуючись пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 22 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Закарпатський обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко