ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року 
м. Черкаси

Справа № 708/1356/25		
Провадження № 22-ц/821/877/26		
Категорія: 310020000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Василенко Л. І.,
суддів: Карпенко О. В., Новікова О. М.,
секретаря – Кукушкіної А. О.

учасники справи:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач –  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кучер Юлії Вікторівни на заочне рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, 

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

11 листопада 2025 року  ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у сумі 251 324,11 грн. 
В обґрунтування позову зазначила, що сторони у справі є батьками доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
08.06.2013 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 29.
ВУ подальшому, рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.02.2015 шлюб між сторонами розірвано.
Крім того, рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.06.2015 з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімального розміру аліментів щомісячно, починаючи з 19.05.2015 до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного рішення у Чигиринському відділі ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 48501120 з примусового виконання рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . Відповідно до наданого розрахунку заборгованість зі сплати аліментів у даному виконавчому провадженні станом на 09.10.2025 становить 251 324,11 грн.
Позивач зазначила, що за її розрахунками загальний розмір пені, виходячи із розрахунку 1% за кожен день прострочення, становить 514 709,40 грн, проте оскільки законодавцем можливість стягнення аліментів обмежена 100% розміру самої заборгованості, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 251 324,11 грн та покласти на відповідача судові витрати у справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 року позовні вимоги задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2023 до 09.10.2025 в сумі 104 585,52 грн.
У іншій частині позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі 1 045,76 грн.
Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що суд першої інстанції не погодився із порядком розрахунків позивача, оскільки неустойка (пеня) нараховується на кожен прострочений платіж окремо, відповідно розмір кожного такого нарахування не може перевищувати базову розрахункову величину, якою є заборгованість за кожен окремий місяць, взятий до розрахунку.
Зробивши перерахунок, суд першої інстанції дійшов до висновку, що за допущені порушення обов`язку щодо сплати аліментів за період з січня 2023 року до 09.10.2025 стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) у розмірі 1% за кожен день прострочення платежу (але не більше 100 %), що загалом становить 104 585,52 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, представник  ОСОБА_1 – адвокат Кучер Ю. В. подала апеляційну скаргу, в якій вказала, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити в повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).
З урахуванням вказаного висновку, позивачем було здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2023 по 09.10.2025, який склав 514 709,40 грн, проте оскільки неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів не може перевищувати 100% розміру заборгованості, позивачем заявлено до стягнення неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 251 324,11 грн.

Відзив на апеляційну скаргу 

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду.

Фактичні обставини справи 

Відповідно до копії Свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого Чигиринським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22.07.2025  ОСОБА_7 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (а.с. 13).
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 10.02.2015 шлюб, зареєстрований 08.06.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 29, між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 – розірвано (а.с.14 -15).
Рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 08.06.2015 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше встановленого мінімального розміру аліментів щомісячно, починаючи з 19.05.2015 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16 – 18).
Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чигиринскького РУЮ Пушкар І. М. від 19.08.2015 відкрито виконавче провадження № 48501120 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/708/212/15 виданого 08.06.2015 (а.с. 19).
З наданого суду розрахунку заборгованості зі сплати аліментів установлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 станом на 09.10.2025 становить 251 324,11 грн (а.с. 22-23).

Мотивувальна частина
Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
06.05.2025 від представника ОСОБА_1 – адвоката Кучер Ю. В. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та її представника. . При цьому в заяві представника ОСОБА_1 – адвоката Кучер Ю. В. зазначено про те, що апеляційну скаргу підтримують та просять її задовольнити.
Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає в повній мірі, виходячи з наступного.
Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Щодо застосування норм права у подібних правовідносинах Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2019 у справі № 333/6020/16-ц (касаційне провадження № 14-616цс18) зробила висновок про те, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.
Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).
У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.
Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.
Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.
Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.
Законодавець установив розмір пені – 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня – за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.
Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.
Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 %.
Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.
За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.
Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.
У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.
У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1%.
Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.
У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.
Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.
У той же час згідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006, передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.
Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов`язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що в Чигиринському державної виконавчої служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ)на виконанні перебуває виконавчий лист № 2/708/212/15, виданий 08.06.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від заробітку(доходу), але не менше встановленого мінімального розміру на дитину до повноліття.
Відповідно до довідки заборгованості зі сплати аліментів установлено, що заборгованість ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 станом на 09.10.2025 становить 251 324,11 грн.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідачем свою позицію не викладено, жодної заяви по суті позовних вимог суду не надано, відсутність вини в несплаті аліментів суду не доведено.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.
Позивачем, при подачі позовної заяви було зазначено розрахунок неустойки, відповідно до якого розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів всього за період з 01.01.2023 по 09.10.2025 складає 514 709,40 грн.
Проте, суд першої інстанції проаналізувавши зазначений позивачем розрахунок неустойки за період з 01.01.2023 по 09.10.2025, дійшов висновку про його невідповідність вимогам ст. 196 СК України та зробив перерахунок, відповідно до якого сума неустойки (пені) за період з січня 2023 року по 09.10.2025 становить 104 585,52 грн. 
Колегія суддів погоджується з проведеним розрахунком суду першої інстанції, та зазначає, що, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що загальна сума пені за несплату аліментів за всі періоди з помісячною розбивкою при повному обрахунку здійсненому відповідно до правової позиції Верховного Суду України складає 104 585,52 грн.
Решта доводів апеляційної скарги висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують.
За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За встановлених у справі обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України , апеляційний суд, 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Кучер Юлії Вікторівни залишити без задоволення. 
Рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 29 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.
Текст постанови складено 06 травня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

О. М. Новіков