ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 300/4818/25
адміністративне провадження № К/990/8918/26 
Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Хохуляка В.В.,
суддів: Бившевої Л.І.,  Ханової Р.Ф., 
розглянув у письмовому провадженні як суд касаційної інстанції справу за позовом Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 26 166,24 грн, касаційне провадження у якій відкрито за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 (головуючий суддя Тимощук О.Л.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2026 (головуючий суддя Шевчук С.М., судді: Кухтей Р.В., Нос С.П.), 

УСТАНОВИВ:

Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області звернулося до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 26 166,24 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2026, позов задоволено. 

Задовольняючи позовні вимоги, суди виходили з того, що у відповідача наявний податковий борг. Позивачем надіслано відповідачу податкову вимогу, яка була ним отримана, сума податкового боргу, визначена у податкові вимозі, не сплачена відповідачем, відтак наявні підстави для стягнення боргу в судовому порядку.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду, в якій просить скасувати рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025, постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2026 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Відповідач вважає, що судом допущено істотне порушення норм процесуального права, безпідставно відмовлено у призначенні експертизи. Крім того, відповідач заперечує факт вручення податкової вимоги та зазначає, що підпис у повідомленні про вручення йому не належить.

Ухвалою Верховного Суду від 12.03.2026 відкрито провадження у справі №300/4818/25 за касаційною скаргою ОСОБА_1 та витребувано справу з Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

Ухвалою Верховного Суду від 29.04.2026 призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження на 30.04.2026.

Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області подано відзив на касаційну скаргу, у якому зазначено, відповідачем у встановлений законом строк не було здійснено самостійної сплати узгодженого податкового зобов`язання. Контролюючим органом на підставі пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України було сформовано та направлено податкову вимогу на податкову адресу відповідача, яка була отримана останнім, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Позивач вважає, що суди першої та апеляційної інстанції правильно встановили обставини справи та ухвалили рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Отже, наведені обставини в касаційній скарзі не мають правових підстав для її задоволення.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне. 

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що через несплату податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості; податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості; земельного податку з фізичних осіб та адміністративних санкцій і штрафів за відповідачем рахується податковий борг у розмірі 26 166,24 грн.

Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, контролюючим органом сформовано:

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0862361-2413-0901-UA2640030000091528 від 02.06.2023 за податковий період 2022 року на суму 3 705,00 грн. У зв`язку із частковою сплатою сума до стягнення становить 1 045,00 грн;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0864842-2413-0901-UA26040030000091528 від 02.06.2023 за податковий період 2022 року на суму 6 175,00 грн;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0791999-2413-0901-UA26040030000091528 від 14.06.2024 за податковий період 2023 року на суму 3 819,00 грн;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0792231-2413-0901-UA26040030000091528 від 14.06.2024 за податковий період 2023 року на суму 6 365,00 грн та пені у сумі 1 321,85 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення відповідач отримав 12.09.2024.

Щодо податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплаченого фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості контролюючим органом сформовано:

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0862362-2413-0901-UA26040030000091528 від 02.06.2023 за податковий період 2022 року на суму 330,20 грн;

податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 0873403-2413-0901-UA26040030000091528 від 11.06.2023 за податковий період 2023 року на суму 340,36 грн, та пені у сумі 58,68 грн.

Вказані податкові повідомлення-рішення повернулися відправнику з відміткою поштового відділення зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

Щодо земельного податку з фізичних осіб контролюючий орган прийняв податкове повідомлення-рішення форми «Ф» № 2415170-2413-0913-UA26040030000091528 від 30.04.2024 за податковий період 2024 року на суму 5 746,64 грн. У зв`язку із частковою сплатою сума до стягнення становить 5 351,15 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення відповідач отримав 05.07.2024.

Також, податковий орган провів документальну позапланову невиїзну перевірку за результатами якої 19.01.2022 склав акт № 397/09-19-07-13/2208100715 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками за період з 01.01.2017 по 03.06.2020 рік, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 по 03.06.2020 рік.

На підставі виявлених у ході перевірки порушень позивач прийняв податкове повідомлення-рішення форми «ПС» від 10.02.2022 № 000802/0713 про застосування штрафних (фінансових) санкцій в сумі 1 360, 00 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення відповідач отримав 19.02.2022.

05.04.2023 позивач склав податкову вимогу форми "Ф" № 0000355-1309-0919 на суму податкового боргу 66 885,61 грн.

За даними відмітки відділення поштового зв`язку, відповідач отримав вказану вимогу 10.04.2023.

Станом на 01.07.2025 за відповідачем обліковується податкова заборгованість в сумі 26 166,24 грн.

Згідно з пунктом 14.1.175 ст.14 ПК України податковим боргом вважається сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Пунктом 59.1 ст. 59 ПК України встановлено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків.

Відповідно до пунктів 59.3-59.5 статті 59 ПК України, податкова вимога разом з детальним розрахунком суми податкового боргу надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.

Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення податкового боргу та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

Податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем було надіслано засобами поштового зв`язку на податкову адресу відповідача податкову вимогу від 05.04.2023 № 0000355-1309-0919 разом із детальним розрахунком суми боргу, яка 10.04.2023 була отримана відповідачем, що підтверджується підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 7740103526905.

Таким чином, враховуючи несплату відповідачем суми узгодженого податкового зобов`язання, які набули статусу податкового боргу, суд погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанції про задоволення позовних вимог податкового органу про стягнення суми податкового боргу.

Щодо твердження відповідача, що підпис у повідомленні про вручення йому не належить, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу, як правильно встановлено судом апеляційної інстанції, що предметом цієї справи є виключно стягнення податкового боргу, а не визнання протиправними дій установи поштового зв`язку щодо невручення названого поштового повідомлення та визнання такого поштового повідомлення підробленим. Апеляційний суд також встановив те, що за позивачем рахується несплачений податковий борг згідно перелічених податкових повідомлень-рішень, отримання яких не заперечується позивачем. Про наявність такого податкового боргу та необхідність його сплати у визначені у податкових повідомленнях- рішеннях строки позивач не міг не знати, однак жодних заходів на його погашення впродовж тривалого строку не здійснив.

Щодо доводів заявника касаційної скарги про безпідставність відмови суду апеляційної інстанції у призначенні експертизи, колегія суддів Верховного Суду зазначає, що клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи від 03.11.2025 та 18.12.2025 суд апеляційної інстанції розглянув та відмовив у його задоволенні, з огляду на предмет позову та з мотивів, наведених в ухвалах від 04.11.2025 та 22.01.2026. Колегія суддів Верховного Суду не може не погодитися з мотивами апеляційного суду, що призначення експертизи є правом, а не обов`язком суду.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи, є такими, що не спростовують висновків судів попередніх інстанцій.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права (частина перша статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України).

За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає, що оскаржувані рішення є обґрунтованими, відповідають нормам матеріального та процесуального права, внаслідок чого касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.09.2025 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.01.2026 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Судді	В.В. Хохуляк Л.І. Бившева   Р.Ф. Ханова