Справа №751/8557/25 
Провадження №2/751/475/26 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г. 
секретар судового засідання Курач В.С.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними в справі матеріалами цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Мустанг фінанс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловар Ірина Олександрівна про усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом визнання припинення приватного обтяження та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :
07.10.2025 року представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Великородна М.О. звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Мустанг фінанс» (ТОВ ФК «Мустанг фінанс»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. в якому просить: усунути перешкоди у розпорядженні транспортним засобом, а саме автомобілем марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, тип – легковий седан-В, 2005 року випуску, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (згідно державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на дату укладення договору застави 22.07.2005), реєстраційний номер НОМЕР_3 (згідно даних на момент подання позову станом на 07.10.2025), шляхом визнання припиненим приватного обтяження типу: застава рухомого майна, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03 вересня 2024 року за № 31529435 реєстратором – приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. на підставі договору застави майна, серія та номер: 42с/2005-з, виданого 22.07.2005 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В., із виключенням відповідних даних з Державного реєстру обтяжень рухомого майна; стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Мустанг фінанс» 50 000,00 грн моральної шкоди; стягнення понесених судових витрат зі сплати судового збору та витрат на правову допомогу. 
В обґрунтування своїх позовних вимог, посилається на те, що 10.04.2021 між суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії ТОВ «ЛОТ» та позивачем був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №5825, а саме автомобіля марка DAEWOO, модель LANOS TF69Y, 2005 року випуску, колір сірий, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію – НОМЕР_4 , номерний знак НОМЕР_5 , на який 14.05.2021 року у ТСЦ 6141 позивач зареєстрував право власності, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 і змінив державний номерний знак з НОМЕР_5 на НОМЕР_3 , VIN – НОМЕР_1 залишився незмінним.
Попереднім власником вказаного вище автомобіля, а саме з 21.07.2005 року по 08.10.2011 року був ОСОБА_2 (відповідач 1), який останній придбав у кредит з оформленням договору застави рухомого майна. В подальшому, 31.03.2011 року вищевказаний автомобіль був знятий з обліку для подальшої реалізації як предмет застави, 13.04.2018 року автомобіль було зареєстровано на нового власника ОСОБА_3 , яка 13.04.2018 року оформила нотаріальну довіреність на ОСОБА_4 , якою надала йому повноваження розпоряджатись належним їй автомобілем. 10.04.2021 року ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв ОСОБА_4 , як комітент, уклала договір комісії №5825 з ТОВ «ЛОТ» як комісіонером щодо продажу транспортного засобу автомобіля марка DAEWOO, модель LANOS TF69Y, 2005 року випуску, в якого і придбав даний автомобіль позивач. 
Зазначає, що у липні 2025 року позивач вирішив продати вищевказаний автомобіль та замовив висновок експертного дослідження з метою оцінки майна, згідно якого зазначено, що ринкова вартість спірного автомобіля, станом на 22.07.2025 складає 82382,40 грн. Однак в процесі продажу автомобіля було з`ясовано, що на ньому наявне обтяження, а саме застава рухомого майна. В процесі з`ясування обставин такого обтяження, було з`ясовано, що 03.09.2024 року, 11:56:03, за № 31529435 реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. зареєстровано обтяження типу застави рухомого майна на підставі договору застави майна, серія та номер: № 42с/2005-з, виданого 22.07.2005 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В., реєстровий № 1584 на автомобіль легковий DAEWOO LANOS TF69Y, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_7 , 2005 року випуску, тип ТЗ – легковий седан-В, боржник ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ), обтяжувач: ПАТ «Мегабанк» (код ЄДРПОУ 09804119). Також, в той же день, 03.09.2024 року, реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. на підставі договору № GL1N426240/2 про відступлення прав вимоги № 3491, виданого 03.09.2024 року, було змінено обтяжувача з ПАТ «Мегабанк» (код ЄДРПОУ 09804119) на ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанси» (код ЄДРПОУ 40916672). 
Вважає, що позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу та набув право власності на дане майно без обтяжень. Водночас, обтяження на транспортний засіб, зареєстроване за № 31529435 від 03.09.2024 року (після набуття позивачем права власності на транспортний засіб), яке здійснено на користь обтяжувача ТОВ ФК «Мустанг фінанси» (відповідач 2), з яким позивач не перебуває у будь-яких договірних чи інших зобов`язальних правовідносинах, порушує права позивача, як власника транспортного засобу, та перешкоджає останнньому реалізувати своє право на розпорядження майном. 
Оскільки, вирішити спірне питання з відповідачами не вдалося, позивач змушений звернутися до суду з даним позовом для відновлення свого порушеного права.
Моральну шкоду обґрунтовує тим, що позивач правомірно придбав автомобіль, який не мав жодних обтяжень, користувався ним, а на разі, коли виникла нагальна потреба для його продажу, не може реалізувати право на розпорядження своїм майном через конкретні дії відповідачів. Позивач намагався вирішити питання в досудовому порядку, однак Відповідач-2 жодні звернення від позивача не прийняв, а контакти Товариства не були доступні. Крім того, у Позивача, на разі, дружина перебуває на тривалому лікуванні та потребує постійного догляду та значних витрат на придбання ліків, а дії відповідачів, які зумовили неможливість продажу даного автомобіля, додатково створюють матеріальні проблеми позивачу та обмежують його право на розпорядження своєю власністю. Звертає увагу, що позивач має третю групу інвалідності, і за станом свого здоров`я також потребує періодичного лікування, а виникнення спору з приводу неможливості продати автомобіль через наявне на ньому обтяження, створили для позивача додатковий тягар та необхідність вирішення даного питання в судовому порядку. Моральну шкоду оцінює в розмірі 50 000,00 грн, яку просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Також просить стягнути з відповідачів понесені судові витрати. 
Ухвалою судді від 28.11.2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Позивач та його представник в судове засідання не викликалися. Про розгляд справи повідомлені в установленому законом порядку, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не подали.
Відповідачі: ОСОБА_2 та ТОВ ФК «Мустанг фінанс» в судове засідання не викликалися. Відзив на позов не надіслали, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, з дотриманням вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 та ч. 4, 10 ст. 130 ЦПК України.
Більш того, Великою Палатою Верховного Суду України у своїй постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17, зроблено висновок, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення відповідної особи належним.
Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. в судове засідання не викликалася. Про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку. Заяви, клопотання до суду не надходили. 
Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
21.05.2026 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ч. 4 ст. 223, ст.ст. 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. 
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу 5825 від 10.04.2021 року та угоди №5825 про купівлю-продаж із третіми особами від 10.04.2021 року, є власником транспортного засобу, а саме: автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 . (а.с.18,19) 
14.05.2021 року позивач зареєстрував право власності на вказаний транспортний засіб у ТСЦ 6141, про що видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 (а.с.21) та змінив державний номерний знак з НОМЕР_5 на НОМЕР_3 , VIN – НОМЕР_1 залишився незмінним, що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ (а.с.13 на зв. стор.).
Як зазначено позові, в липні 2025 року позивач вирішив продати вищевказаний автомобіль та замовив висновок експертного дослідження з метою оцінки майна, згідно якого зазначено, що ринкова вартість автомобіля марки DAEWOO, моделі LANOS 2005 року випуску з реєстраційним номером НОМЕР_3 , VIN-номер НОМЕР_1 станом на 22.07.2025 складає 82382,40 грн. (а.с.22-23) 
Однак в процесі продажу автомобіля було з`ясовано, що на ньому наявне обтяження, а саме застава рухомого майна.
З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 98438721 від 26.07.2025, вбачається, що 03.09.2024 року, 11:56:03, за № 31529435 реєстратором: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. зареєстровано обтяження типу застави рухомого майна на підставі договору застави майна, серія та номер: № 42с/2005-з, виданого 22.07.2005 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В., реєстровий № 1584 на автомобіль легковий DAEWOO LANOS TF69Y, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації НОМЕР_7 , 2005 року випуску, тип ТЗ – легковий седан-В, боржник ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ), обтяжувач: ПАТ «Мегабанк» (код ЄДРПОУ 09804119), а о 14:05:33 того ж дня - 03.09.2024 року, реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. на підставі договору № GL1N426240/2 про відступлення прав вимоги № 3491, виданого 03.09.2024 року, було змінено обтяжувача з ПАТ «Мегабанк» (код ЄДРПОУ 09804119) на ТОВ «Фінансова компанія «Мустанг фінанси» (код ЄДРПОУ 40916672). (а.с.25)
З реєстраційних карток транспортного засобу (автомобіль легковий DAEWOO LANOS TF69Y, номер об`єкта: НОМЕР_1 ) від 21.07.2005, 31.03.2011, 08.10.2011 та витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що першим власником спірного автомобіля був ОСОБА_2 (Відповідач-1), який придбав його у кредит 21.07.2005 року (Тех. операція 69-Реєстрація ТЗ по акту прийому-передачі), відносно автомобіля оформлявся договір застави нерухомого майна. В подальшому, 31.03.2011 року спірний автомобіль був знятий з реєстраційного обліку для реалізації (Тех. операція 530) і 08.10.2011 року право власності на втомобіль було зареєстровано за ОСОБА_3 (Тех. операція 40 – Реєстраці ТЗ, придбаного в торгівельній організації). (а.с.12,13)
10.04.2021 ОСОБА_3 , в інтересах якої діяв ОСОБА_4 (на підставі нотаріальної довіреності від 13.04.2018 року, зареєстрованої в реєстрі за №405 (а.с.14)), як комітент, уклала договір комісії № 5825 з ТОВ «ЛОТ» як комісіонером щодо продажу транспортного засобу – автомобіля DAEWOO LANOS TF69Y, 2005 року випуску, сірого кольору, номер кузова (рами, шасі) НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_4 від 08.10.2011 (а.с.15). Вказаний автомобіль пройшов технічний огляд та був переданий для реалізації ТОВ «ЛОТ» згідно акту приймання-передачі транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером №5825 від 10.04.2021 року. (а.с.16, 17)
10.04.2021 між суб`єктом господарювання, що здійснює оптову та/або роздібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії ТОВ «ЛОТ» та позивачем (Покупець) був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу 5825, вище вказаного автомобіля. (а.с.18)
Таким чином, з вище викладеного вбачається, що на дату придбання позивачем спірного автомобіля та реєстрації права власності на транспортний засіб відомості про обтяження транспортного засобу в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна були відсутні, а тому позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу та набув право власності на дане майно без обтяжень.
Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Згідно зі статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності, як суб`єктивне цивільне право, містить у своєму складі: правомочність на власні дії; правомочність вимоги від інших; та правомочність захисту.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Тобто, непорушність права власності проявляється у тому, що правомірним буде визнане лише таке позбавлення права власності або обмеження у його здійсненні, яке відбувається у випадках і в порядку, встановлених законом.
Європейський суд з прав людини вказує, що найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним. Цей принцип означає, що застосовні положення національного законодавства є достатньо доступними, чіткими та передбачуваними у їх застосуванні (BUDCHENKO v. UKRAINE, № 38677/06, § 40, ЄСПЛ, від 24 квітня 2014 року).
Європейський суд з прав людини зауважує, що стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою.
Перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.
Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть (EAST WEST ALLIANCE LIMITED v. UKRAINE, № 19336/04, § 166-168, ЄСПЛ, від 23 січня 2014 року).
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи,- застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.
Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.
Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.
Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.
За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19) та від 07 квітня 2020 року у справі №761/48585/18 (провадження № 61-19810св19).
Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.
Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реестру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.
Таким, чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження №61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження №61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження №61-16542св19) від 18 березня 2020 року у справі № 202/5584/18 (провадження №61-18857св19 від 07 квітня 2020 року у справі № 761/48585/18 (провадження №61-19810св19), від 09 червня 2021 року у справі № 643/1735/19 (провадження №61-1526св20), від 24 червня 2021 року у справі № 757/4536/18 (провадження №61-3913св21).
Як встановлено в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 набув право власності на автомобіль марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, тип – легковий седан-В, 2005 року випуску, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 10.04.2021 року. Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , при цьому останій не знав про будь-які договірні зобов`язання, для забезпечення яких виступала застава придбаного ним автомобіля. Окрім цього, на момент здійснення реєстраційних дії жодних обтяжень автомобіля DAEWOO, модель LANOS TF69Y, тип – легковий седан-В, 2005 року випуску, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 встановлено не було. Обтяження у вигляді застави рухомого майна зареєстровано 03.09.2024, тобто після набуття позивачем права власності на транспортний засіб, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 є добросовісним набувачем автомобіля DAEWOO, модель LANOS TF69Y, тип – легковий седан-В, 2005 року випуску, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 .
Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 
У відповідності до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідачі не скористалися своїми процесуальними правами, несучи ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням/не вчиненням ними процесуальних дій, не подали відзиву на позов, не надали будь-яких заперечень проти позову чи доказів на спростування позиції позивача.
Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, норми чинного законодавства України та судову практику, суд дійшов висновку, що наявність приватного обтяження на належний на праві приватної власності ОСОБА_1 автомобіль DAEWOO, модель LANOS TF69Y, тип – легковий седан-В, 2005 року випуску, перешкоджає йому реалізовувати гарантоване Конституцією України право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині усунення перешкоди у користуванні транспортним засобом шляхом зняття (припинення) обтяження у виді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна підлягають задоволенню.
Щодо вимоги про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою, пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Статтею 1167 ч.1 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а також виникнення шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіяння шкоди.
Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження.
Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.
Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому з`ясовується, чим підтверджено факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Позивач зазначає, що дії відповідачів завдали йому немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями.
Разом з цим, позивач належним чином не обґрунтував визначення заподіяної моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн. Наявність лише самого покликання позивача щодо можливої моральної шкоди без доказів не є підставою для її стягнення. З урахуванням зазначеного, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем за первісним позовом понесені документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн, з яких: 1 211,20 грн – за вимогу про усунення перешкод у розпорядженні транспортним засобом; 1 211,20 грн – за вимогу про стягнення моральної шкоди. (а.с.1,1а). Враховуючи, що позов задоволено частково, то у відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору за вимогу про усунення перешкод у розпорядженні транспортним засобом (1 211,20 грн) підлягають стягненню з ОСОБА_2 , ТОВ Фінансова компанія «Мустанг фінанс» на користь позивача по 605,60 грн з кожного. 
Згідно пункту 1 ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем за первісним позовом надано до суду договір №97 про надання правової (правничої) допомоги від 03.10.2025 року (а.с.26), додаткову угоду (договір) №1 до договору №97 про надання правової (правничої) допомоги від 03.10.2025 року, яким визначено фіксований розмір гонорару адвоката 6 000,00 грн. (а.с.27), детальний опис робіт (наданих послуг) та здійснені адвокатом витрати, необхідні для надання правничої допомоги від 03.10.2025 року (а.с.28); квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.337651891.1 від 03.10.2025 року про сплату Вихором О.М. гонорара адвоката в сумі 6000,00 грн. (а.с.2)
Суд, з урахуванням складності справи, розміру заявлених вимог, порядку її розгляду, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, а тому підлягають стягненню з відповідачів по 1500,00 грн з кожного, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 259, 265, 268, 273, 280-282, 353-355 ЦПК України, суд, - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Мустанг фінанс», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловар Ірина Олександрівна про усунення перешкод у розпорядженні власністю шляхом визнання припинення приватного обтяження та стягнення моральної шкоди – задовольнити частково.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у розпорядженні транспортним засобом, а саме автомобілем марки DAEWOO, модель LANOS TF69Y, тип – легковий седан-В, 2005 року випуску, шасі (кузова, рами) № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 (згідно державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на дату укладення договору застави 22.07.2005), реєстраційний номер НОМЕР_3 (згідно даних на момент подання позову станом на 07.10.2025), шляхом визнання припиненим приватного обтяження типу: застава рухомого майна, що зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 03 вересня 2024 року за № 31529435 реєстратором – приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловар І.О. на підставі договору застави майна, серія та номер: 42с/2005-з, виданого 22.07.2005 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Сенюк А.В., із виключенням відповідних даних з Державного реєстру обтяжень рухомого майна.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн, що разом становить 2105 (дві тисячі сто п`ять) грн 60 коп.
Стягнутиз Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Мустанг фінанс» (код ЄДРПОУ 40916672) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 605,60 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 1500,00 грн, що разом становить 2105 (дві тисячі сто п`ять) грн 60 коп.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_9 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ).
Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 );
Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Мустанг фінанс», ЄДРПОУ 40916672, (місцезнаходження: 01010, місто Чернігів, вул.Князів Острозьких, буд. 32/2, Бізнес-центр «Сенатор», поверх 4).
Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Біловар Ірина Олександрівна (місцезнаходження: 01103, місто Київ, вул. Верхогляда Андрія, буд. 20, офіс 320).

Повний текст рішення складено 21.05.2026 року.  

Головуючий - суддя О. Г. Деркач