ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 червня 2026 року
м. Київ
справа № 592/14858/25
провадження № 51-870км26
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 , 
прокурора ОСОБА_5 
розглянув у судовому засіданні касаційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу Сумського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року про відмову в задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та повернення апеляційної скарги тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2025 року. 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги тимчасово виконуючого обов`язки (далі - т.в.о) командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 в порядку статей 303-307 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). 
Це рішення представник військової частини ОСОБА_8 оскаржив в апеляційному порядку та просив апеляційний суд поновити строк на оскарження цього рішення.
Сумський апеляційний суд ухвалою від 13 лютого 2026 року відмовив у поновленні пропущеного строку.
Своє рішення апеляційний суд обґрунтував тим, що 16 вересня 2025 року слідчим суддею місцевого суду було постановлено ухвалу про відмову в задоволенні скарги т.в.о командира військової частини на бездіяльність старшого слідчого Четвертого СВ ТУ ДБР ОСОБА_9 щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Згідно супровідного листа в матеріалах провадження від 21.10.2025, копію ухвали слідчого судді було направлено представнику військової частини, однак останній подав апеляційну скаргу на це рішення лише 11.02.2026.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представник військової частини просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у цьому суді.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що ухвалою слідчого судді від 16.09.2025 було задоволено скаргу т.в.о. командира військової частини та зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення. 
Копія ухвали надійшла на електронну пошту військової частини 17.09.2025.
Під час звірки військовою частиною відомостей з ТУ ДБР із даними, які містяться в ЄДРСР було виявлено, що вказаної ухвали не існує, натомість у ЄДРСР є інша ухвала слідчого судді від 16.09.2025 року про відмову в задоволенні скарги військової частини. Також у ЄДРСР є інформація про обмеження доступу до судового рішення у вказаному провадженні на підставі листа суду від 19.09.2025.
Про існування оспорюваної ухвали слідчого судді військовій частині стало відомо 13 січня 2026 року та 20 січня подано заяву про отримання її копії, яку судом було надіслано 26 січня і отримано військовою частиною 29 січня 2026 року, після чого представник військової частини подав апеляційну скаргу.
З урахуванням зазначеного представник військової частини вважає, що апеляційний суд незаконно відмовив у поновленні пропущеного строку.
Позиції учасників провадження в суді касаційної інстанції
У судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги. 
Представник військової частини у касаційній скарзі просив проводити касаційний розгляд без його участі. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали провадження та доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів (далі - Суд) дійшла висновку про таке.
Відповідно до вимог ст. 370КПКсудове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Такими є порушення, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення (ч. 1 ст. 412 КПК).
Доступ до правосуддя є одним з основоположних принципів верховенства права гарантованих Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК).
Забезпечення права на апеляційний перегляд судових рішень є однією з основних засад судочинства (п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 14 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів»). Згадані правові норми конкретизовано в пунктах 1, 2 і 17 ч. 1 ст. 7 КПК, де вказано, що зміст та форма кримінального провадження повинні узгоджуватися з загальними засадами кримінального провадження і, зокрема, із забезпеченням права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.
Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є по суті всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження та застосування належної правової процедури до кожного учасника кримінального провадження.
Частина 3 ст. 399 КПК визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги після закінчення строку апеляційного оскарження якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.
Приписи КПК про процесуальні строки регламентують їх тривалість, порядок обчислення та наслідки закінчення цих строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16.09.2025 відмовлено в задоволенні скарги т.в.о командира військової частини НОМЕР_1 поданої в порядку статті 303 КПК.
11.02.2026 представник військової частини подав апеляційну скаргу на це рішення в якій вказував, що 17.09.2025 військовою частиною було отримано копію ухвали слідчого судді з рішенням про задоволення скарги. Однак при проведенні військовою частиною звірки було встановлено, що в ЄРДР відсутні дані про внесення відомостей за заявою військової частини про злочин, після чого представник військової частини звернувся з заявою до суду про видачу копії ухвали слідчого судді якою було відмовлено в задоволенні скарги, та після її одержання оскаржив це рішення в апеляційному порядку. При цьому представник просив апеляційний суд поновити йому строк на апеляційне оскарження.
Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційну скаргу було подано з пропуском строку на апеляційне оскарження і в клопотанні представника військової частини не наведено поважних причин, які унеможливлювали своєчасне оскарження рішення слідчого судді, дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку і відмовив у задоволенні цього клопотання.
Мотивуючи своє рішення про відмову в задоволенні клопотання апеляційний суд в ухвалі зазначив, що впродовж чотирьох місяців (із вересня 2025 року по січень 2026 року) заявник не цікавився результатами виконання ухвали слідчого судді органом досудового розслідування і про рішення слідчого судді дізнався лише 13.01.2026. У той же час, за умови достатньої зацікавленості та здійснення моніторингу судових рішень починаючи із 16 вересня 2025 року представник військової частини мав можливість ознайомитись із цією ухвалою слідчого судді. У випадку виникнення труднощів з його ідентифікацією при ознайомленні останній не був позбавлений можливості уточнити необхідну інформацію шляхом здійснення відповідного запиту до канцелярії місцевого суду раніше січня 2026 року.
Однак такі висновки апеляційного суду не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального закону.
Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга, якщо іншого не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом 5 днів з дня її оголошення. Водночас, за правилами ч. 3 ст. 395 КПК, якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів провадження вбачається, що представника заявника було повідомлено про розгляд скарги командира військової частини на бездіяльність слідчого ДБР на 15:00 16.09.2025 (а.п. 48).
Представник військової частини подав до суду клопотання про розгляд скарги без його участі (а. п. 52) та її було розглянуто слідчим суддею без застосування технічних засобів фіксації (а. п. 53).
17.09.2025 на електронну адресу військової частини надійшла копія ухвали слідчого судді від 16.09.2025 з рішенням про задоволення скарги командира військової частини на бездіяльність слідчого ДБР і зобов`язано останнього внести відповідні відомості до ЄРДР.
Зі змісту клопотання представника військової частини про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді вбачається, що останній дізнався про існування протилежного рішення у січні 2026 року та звернувся до суду з заявою про видачу його копії, після отримання якої оскаржив його в апеляційному порядку. 
Суд вважає необґрунтованою відмову апеляційного суду в поновленні строку на апеляційне оскарження з посиланням на обов`язок заявника проводити моніторинг судових рішень, оскільки такий обов`язок міг у нього виникнути лише за умов відсутності у нього рішення слідчого судді, в той час, як на електронну адресу військової частини судом було скеровано копію ухвали слідчого судді про задоволення скарги і ухвалення рішення на користь заявника.
З єдиного державного реєстру судових рішень убачається, що у цьому провадженні доступ до ухвали від 16.09.2025 було обмежено на підставі листа від 19.09.2025, як до такого, що не відповідає оригіналу судового рішення через допущену технічну помилку під час його надсилання до Єдиного державного реєстру судових рішень. Разом із тим, ухвала слідчого судді від 16.09.2025 про відмову в задоволенні скарги була надіслана судом 16 жовтня, а надання загального доступу до цього рішення було забезпечено судом лише 21.10.2025. 
Окрім того, в матеріалах провадження відсутнє будь-яке документальне підтвердження про отримання військовою частиною копії ухвали слідчого судді, яку згідно супровідного листа в провадженні було надіслано 21.10.2025 (а.п. 59).
За наведеного слід дійти висновку, що пропуск заявником строку на апеляційне оскарження судового рішення був зумовлений діями суду першої інстанції, який видав йому протилежні за змістом копії судових рішень, а не бездіяльністю заявника. 
Отже, вирішуючи питання про відмову в поновленні пропущеного строку та повернення апеляційної скарги заявнику на підставі п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК суд апеляційної інстанції не з`ясував усіх обставин, які мають важливе значення і можуть вплинути на прийняття судом законного та обґрунтованого рішення у справі, а відтак ухвалив оскаржуване рішення без додержання вимог ст. 370 КПК.
Допущені порушення Суд визнає істотними у розумінні положень ч. 1 ст. 412 КПК, які перешкодили апеляційному суду ухвалити у справі законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді касаційної інстанції.
Ураховуючи наведене колегія суддів вважає необхідним касаційну скаргу представника військової частини задовольнити, скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.

При новому розгляді суду апеляційної інстанції слід узяти до уваги наведене, ретельно перевірити доводи клопотання представника військової частини НОМЕР_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та ухвалити законне і обґрунтоване судове рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 442 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 задовольнити.
Ухвалу Сумського апеляційного суду від 13 лютого 2026 року про відмову в задоволенні клопотання представника військової частини про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді та повернення апеляційної скарги скасувати і призначити новий розгляд у цьому суді.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді : 

____________________ __________________ ___________________ 
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3